10 ALIDA OLBEKS,. OM FRUKTVÄGGENS BYGGNAD HOS BORRAGINEERNA. 



Eritrichiese. 

 Echinosperiiium. 



Echinospermian dcfleximi Lehm. Delfrukterna likna till 

 formen dem hos Omplialodes, Caecinia och Cynoglossiim, men 

 i stället för det vinglika organet hos Omphalodes och den lilla 

 randen hos Ct/noalo-ssum och Caecinia sitter här rundt omkring 

 fruktens utåtvända sida en krans af kraftiga taggar eller här, 

 som vid basen äro sammanvuxna och i spetsen bära hakar. 

 Frukten är således väl lämpad att spridas genom att haka sig 

 fast vid andra föremål, 



Äfven till den inre byggnaden liknar Ecldnospermmn 

 deflexiim de föregående frukterna, i det att dess \'i^gg be- 

 står af samma slags skikt som hos dessa, och i det att mellan- 

 skiktet deltar i bildandet af de långa håren, liksom det ock 

 hos Omjjhalodes, Cf/no(/lofisum och Caecinia ingick som en be- 

 ståndsdel i vingen och taggarne. 



Inre epidermis har smala, långsträckta, förvedade celler, 

 som på sina ställen ligga i en riktning, parall el med fruktens 

 längdaxel, på andra äter i olika riktningar, ordnade i fält. 



Yttre epidermis växlar något allt efter dess plats på håren 

 eller på yttersidan af fruktväggen. På denna senare har den 

 olika långa celler, af hvilka åtminstone de längsta stå vinkel- 

 rätt mot fruktens yta. På deras ytterväggar finnas små 

 kutikulavårtor, och sidoväggarne ha vågformiga förtjockuingar 

 liksom cellväggarne i yttre epidermis hos de föregående fruk- 

 terna. De längre cellerna stå ordnade i små grupper mellan 

 de kortare och bilda sålunda på fruktens yta små upphöjnin- 

 gar, i hvilkas midt ett encelligt, tillspetsadt hår är fäst. På 

 fruktens utåtvända sida stå dessa hår tätare och äro längre än 

 på den inåtvända. 



Nedtill på taggarne äro öfverhndsccllerna något litet lång- 

 sträckta, ha vågformiga förtjockuingar i väggen och äro suedt 

 stälda i förhållande till taggens yta. Högre upp blifva de 

 längre och ha vågiga väggar. Ännu högre upp blifva väggarne 

 raka, men cellerna äro fortfarande langa. De celler, som stå 

 högst u])p på håret, äro — som redan är nämdt — i spetsen 

 försedda med en hake. 



Mellanskiktet består af tunnväggiga, parenkymatiska celler. 

 Det deltar — som redan iir sasfdt — äfven i bildningen af 



