BIHANG TILL K. SV. VKT.-AKAI). HAKDL. BAND 13. AFD. III. N:0 2. 19 



de deremot hafva en ljus färg. De äro dessutom på nämda 

 ställe något större och tjockväggigare än på den öfriga delen 

 af väggen. 



Yttre epidermis har pelarformade celler af växlande höjd 

 med vågformiga väggförtjockningar. 



Det mellan de båda epidermislagren- liggande skiktet har 

 tnnnväggiga, parenkymatiska celler och deltar ej i bildandet 

 nf väggen mellan foten och fröskalet, hvilken liksom hos Caryo- 

 lopha endast utgöres af inre epidermis. 



Ytans skulptur är bildad genom sammanställning af olika 

 langa öfverhudsceller och af utbugtningar i mellanskiktet huf- 

 vudsakligen på samma sätt som hos Sninphytuin ocli Caryo- 

 lopha. 



Foten består hufvudsakligen af långa, ljusa, porösa celler, 

 af hvilka de, som ligga närmast inre epidermis, äro mer tjock- 

 väggiga än de öfriga. 



Anchusa italica Eetz. Delfrukten är här mycket större 

 och kraftigare än hos Anchuaa ojficiiudis men visar för öfrigt 

 till den yttre formen samma typ som denna. Den har en fot 

 inom en vall och iir på vtan försedd med slingrande, upphöjda 

 ränder och vårtor; dock har vallen en viss likhet med samma 

 organ hos Caryolopha, i det att den har större utsträckning 

 på den sida af delfrukten, som är vänd mot stiftet, än på den 

 motsatta. 



Fruktväo-oen består af samma slao-s skikt som hos An- 

 chusa ojficinalis och öfverensstämmer äfven med denna i sin 

 anatomiska byggnad hvad beträffar inre epidermis och mellan- 

 skiktet. I yttre epidermis visar sig deremot någon afvikelse. 

 Den har pelarformade, olika långa celler med vågformiga för- 

 tjockningar i sidoväggarne liksom hos de flesta föregående 

 liorraginéfrukter, men i vtterväwo-ames cellulosa är delvis in- 

 lagradt ett ämne, som ej färgar sig med klor-zink-jod. De delar 

 af väggen, som innehålla detta ämne, och de, som bestå af ren 

 cellulosa, ligga så ordnade sinsemellan, att en strimmighet i 

 ^äggen uppkommer, när man ser den i tvärsnitt, och en sär- 

 deles prydlig teckning, då man ser den från ytan. Ett för- 

 hållande, som något påminner härom, visar fröskalet hos några 

 Cruciferer (Max Abraham, Bau und Entwicklungsgeschichte 

 der Wandverdickunoen in den Samenoberhautzellen einio-er 

 ('ruciferen; Jahrblicher fllr wissenschaftliche Botanik hg. v. 

 Pringsheim B. 16. Berlin 1885, pag. 599.) 



