24 ALIDA OLBERS, OM FRUKTVÄGGENS BYGGNAD HOS BOKRAGINEF.RNA. 



Sedan fröämuessträngens kärlsträng lemnat stencellskiktet 

 och inkommit i det parenkymatiska skiktet, omges den till en 

 början af ett rör af stenceller. Under dess vidare förlopp inom 

 fruktväggen blir detta rör ofullständigt, så att det ej helt om- 

 crer kärlsträngen (fig. 27, r). Måhända kan det äfven helt och 

 hållet saknas. 



Heliotropium indlcum L. Frukten består af fvra delfrukter. 

 Af dessa äro två och två sammanvuxna med hvarandra nära 

 nog efter hela sin längd, och dessa båda delfruktspar äro åter 

 nedtill med hvarandra ^sammanvvixna, men upj^till fria. Vid 

 fruktens mognad skilja sig de fyra delfrukterna från hvarandra. 



Nedtill på delfruktens inåtvända sida finnes en stor knöl- 

 lik bildning, på den motsatta deremot finnas fvra skarpa, långs- 

 gående ränder. 



Fruktväggen består af samma slags skikt som hos Helio- 

 tropium parvifiorum och Tournefortia. 



Yttre epidermis celler äro något oregelbundna till formen 

 och ha tunna, raka väggar. 



Inre epidermis har långa, förvedade, porösa celler, stälda 

 vinkelrätt mot fruktens längdaxel. Närmast inre epidermis 

 ligger ett skikt af korta stenceller, som betvdligt utvidgar sig 

 på den mot stiftet vända sidan, och bildar den nvss omtalade 

 knölen. Inom denna utvidgning finnes en stor hålighet (fig. 

 28, /), hvars yägg är betydligt tjockare på den mot fröämnes- 

 rummet vända sidan än pa den motsatta (fig. 2S, t. v.). 



På den ännu ej mogna delfrukten är håligheten fvld tif 

 tunnväggiga, parenkymatiska, ljusa celler, som närmast sten- 

 cellskiktet äro mycket mindre än i hålighetens inre. På den 

 mogna frukten hafva dessa celler delvis skrumpnat ihop. 



Denna hålighet med dess Ijiisa cellmassa är tvdligen äfven 

 den en slags fotbildnins och motsvarar den nedre stora hålio-- 

 heten hos Tournefortia med dess innehåll och fotbildningen 

 hos Heliotropium parvijiorum. 



På stencellskiktets utåtvända sida finnas fyra långsgående, 

 skarpa, upphöjda ränder. I midten af de båda ränder, som 

 iiro sidostälda, äro cellerna mindre och måste vara mindre fast 

 sammanfogade än de öfriga stencellerna, tv vid snitt g-enom 

 en mogen frukt l)rister väggen på dessa bada ställen, sa att 

 de nyss näinda ränderna genomlöpas af en liten remna (fig. 

 28, r). Antagligen är det väl ock på dessa svagare anlagda 

 ställen som väggen brister vid fröets groning. Innanför dem 



