4 JOHANSON, STUDIER OFVEK SVAMPSLAGTET TAPHKINA. 



Först I880 påvisade Sadebeck ') genom sina noggranna under- 

 sökningar öfver Taphrina alnitorqua och T. Ulmi, att dessa 

 båda arter egde ett tydligt mycelium, hvilket dock sä tillvida 

 afvek från det af T. Pruni frambragta, att det ej inträngde 

 mellan cellerna i växtens inre, utan blott utbredde sig på ytan 

 mellan epidermiscellerna och cuticulan. Han fann äfven, att 

 det öfvervintrade i knopparne och vid vegetationsperiodens 

 början utbredde sig öfver de unga skottaxlarne och bladen. På 

 grund af denna upptäckt drog han den slutsatsen, att alla de 

 öfriga arterna egde öf ver vintr ande mycelium, och han intog 

 denna uppgift till och med bland karaktärerna för slägtet 

 Exoascus (Taphrina). Han säger nemligen-): »Ausser durch 

 die Sporen wird die Erhaltung der Art noch durch ein inter- 

 cellular im GeAvebe der Mutterpflanze iiberwinterndes Mycelium 

 fffisichert, welches gleichzeiti»- mit dem Beoinn der neuen Ve- 

 getationsperiode der Nährpflanze sein Wachsthvim wieder auf- 

 nimmt, sich in die j ungen Triebe verbreitet und in den Blättern 

 resp. Fruchtblättern die fertilen Hyphen entwickeln, aus wel- 

 chen die Asken hervorgehen.- Jag tror dock, att han gifvit 

 denna sats en allt för allmän betydelse. Det finnes nemligen 

 arter, hos h vilka jag, oaktadt noggranna undersökningar, ej 

 kunnat finna något öfvervintrande mvcelium. 



En sådan torde den i våra fjelltrakter temligen allmäuna 

 7'. carnea vara. Kedan i afseende på sitt yttre uppträdande 

 afviker den från de arter, hvilka hafva perennerande mycelium. 

 Hos dem, t. ex. T. alnitorqua, T. betulma, T. horealis^ finner 

 man nemligen, att alla bladen på ett af svampens mycelium 

 smittadt skott, angripas i acropetal följd, så att de nedersta bla- 

 den blifva först och äfven starkast anfallna samt betäckta med 

 fullt utbildade sporsäckar, som bilda ett grådaggigt öfverdrag 

 på ytan, vmder det att de öfre ännu ej bära några utvecklade 

 asci eller blott äro angri]')na af sterilt mycelium. T. carnea 

 angriper deremot aldrig alla bladen på ett skott, såvida detta 

 händelsevis ej är en s. k. kortgren med blott 2 — 3 blad, som 

 dil ehuru sällan pa en oåno- kunna vara försedda med några 

 större eller mindre fläckar. Ofta kan det nedersta eller ett par 

 af de nedersta bladen vara i liög grad angripna, utan att de 



') R. Sadebeck. Uutersuchungeu iiber die Pilzgattiing Exoascus und 

 die durch dieselbe um Hamburg hervorgerufenen Baumkraukheiten. (Ans 

 dem Jahreabuch der vvissenscbaftlichen Anstalten v.w Hamburg fUr 1883.) 

 Hamburg 1884. 



-) R. Sadebeck. 1. c p. 110. 



