12 JOHANSON, STUDIER ÖFVER SVAMPSLÄGTET TAPHRINA. 



T. alpiua n. sp. 



Fig. 5. 



Mycelio iuter cuticulam et epidermidem lamorura foliorum- 

 que vivoium ciescente; ascis in folioruin pagina iuferiore in- 

 sidentibus, dense confertis, late cylindraeeis, apice rotundatis 

 vel truncatis, ad basira sape constiictis, 20 — 27 u long., 9 — 14 

 // crass., cellula stipitali (bagidio) basi tiuncata vel inter 

 cellulas epidermidis paiilluliim irrumpente, 8 — 14 raro 17 — 18 /< 

 alt., 12 — 20 plerumque 15 — 17 « crass.; sporis giobosis, plerum- 

 <|ue octonis, 3,5 — 5 ii diam. 



Hab. in ramis et foliis vivis Betulce )iana> in montibus 

 Jemtlandife Areskutan et Bimnerfjäll et ad Storlien in parte 

 inferiore regionis alpinae (c:a 800 — 950 m s. mare). Rami in- 

 feeti ramulos sat dense congregatos, a rusticis nostris »hex- 

 qvastar» (scopas sagarum) dictos, saepe emittunt. 



Myceliet är utbredt emellan cuticulan ocli epidermiscellerna 

 både på de unga grenarne och på bladen. Det öfvervintrar i 

 knopparne, hvarifran det vid vegetationsperiodens början ut- 

 breder sig öfver de nybildade årsskotten, hvilkas blad an- 

 gripas i acropetal följd. Myceliet förorsakar bildandet af tyd- 

 liga bexqvastar, derigenom att sidoskotten på en angripen gren 

 snart afsluta sin längdtillväxt och å sin sida gifva upphof till 

 talrika, temligen korta sidoskott isynnerhet närmare basen, sä 

 att det lilla skottsystemet blir tätt och risigt samt i följd af 

 sitt egendomliga utseende synligt på långt håll. De angripna 

 bladen äro blekgröna. 



Det sterila myceliet förlöper öfver epidermiscellernas ra- 

 diala väggar. Sporsäckarne utbildas endast på den vanligen 

 konkava undersidan af bladen, och de frambringa der ett ljust, 

 ^råaktio-t, stundom töoa framträdande daooöfverdrao-. Ett rik- 

 ligt förgren adt mycelium är iifven utbredt på bladens öfver- 

 sida. Jag har aldrig funnit några sporsäckar utbildade der- 

 städes, utan det synes vara fullkomligt sterilt. Sporsäckarne 

 stå tätt intill hvarandra och äro försedda med temligen låga, 

 men vanligen ganska breda skaftceller, hvilka ej liafva något 

 sterilt mycelium emellan sig. På undre sidan äro skaftcellerna 

 tvärhuggna eller, om de stå midtöfver någon af epidermis- 

 cellernas radiala väofo-ar. afrundade eller försedda med en mer 

 eller mindre trubbig utbuktning, som dock ej eller endast högst 



