BIHANG TILL K. SV. VLT.-AKAD. HAXDL. BAND 13. AFD. III. N:0 4. lo 



obetydligt intränger mellan epidermiscellerna. De äro van- 

 ligen 8 — 14 u liöga, sällan i någon nämnvärd grad högre. 

 Blott i ett par fall har jag funnit dem vara 17 och 18 it höga 

 med en bredd af resp. 12 och 16 t.i. Deras bredd uppgår van- 

 ligen till 15 a 17 u, men jag har dock fimnit den vexla mellan 

 13 och 20 u. Sporsäckarne äro mer eller mindre cylindriska, 

 i spetsen afruudade eller temligen tvära. Emedan den xit- 

 buktning, som uppstår pä den ascogena cellen, och hvilken 

 skall växa \\t till sporsäck, är ganska smal, komma äfven 

 sporsäckarne att blifva hopdragna vid nedre iindan, med hvil- 

 ken de sitta fastade i skaftcellerna. Den cellväD-p- som omoer 

 sjelfva sporsäcken är betvdligt tunnare än skaftcellens '^'^^gg- 

 Sporsäckarne äro i förliållande till sin höjd ganska breda. 

 Vanligen äro de 20 — 25 f.i långa. I några få fall har jag 

 funnit dem na en längd af 20 — 27 in, och jag har blott funnit 

 en enda sporsäck, hvars längd uppgick till 30 u. Bredden 

 vexlar mellan 9 och 14 u, en enda gång har jag funnit den 

 vara 15 n. I hvarje säck finnas 6 — 8 runda sporer, hvilka 

 hafva en diameter af 3,5—5 jii. Sporernas groning försiggår 

 ej så särdeles hastigt inuti sporsäckarne, Itvilka derför m.era 

 sällan innehålla konidier. 



Till växesättet liknar den ganska mycket den likaledes 

 hexqvastbildande T. betulina Rostrup, frän hvilken den dock med 

 lätthet skiljes på grund af sporsäckarnes ringa storlek, och 

 derigenom att skaftcellerna ej inskjuta några kilformiga utskott 

 mellan epidermiscellerna. 



I afseende på sporsäckarnes form och storlek kommer den 

 närmast T. Betulm (Fuckel). Sporsäckarne äro dock hos ifråga- 

 varande art kortare, ocli nå endast mera sällan helt obetydligt 

 ,öfver 25 i/, hvilket är minimilängden för sporsäckarne hos 

 T. Betulce, men de äro det oaktadt lika breda £'ller ofta bre- 

 dare samt hafva vanligen ej så obetydligt bredare skaftceller. 

 Dessutom saknar T. BetuJa> perennerande mycelium och bildar 

 i följd deraf aldrig hexqvastar samt åstadkommer endast iso- 

 lerade, skarpt begränsade fläckar vanligen på bladens öfversida, 

 då T. alpina deremot, som eger perennerande mycelium, alltid 

 frambringar hexqvastar, såvida de angripna grenarne äro till- 

 räckligt p-amla, samt endast på bladens undersida kan utveckla 

 sporsäckar, hvilka vanligen bilda ett sammanhängande öfvcr- 

 drag. Stundom äro visserligen sporsäckar utbildade blott^ på 

 den ena kanten eller på en mindre del af bladet, men denna 



