14 .lOHANSON. STUDIER ÖlVEll SVAMPSLÄGTET TAPHRINA. 



del är ej skarpt begränsad från de omgifvande partierna, som 

 endast hysa sterilt mycelium. Olikheterna mellan dessa båda 

 arter äro så stora, att man ej gerna kan förvexla dem. 



Jag fann den ganska sparsamt i nedre fjällregionen (om- 

 kring 800 — 950 m öfver hafvet) på Areskntan, vid Storlien 

 samt på Bxmnerfiället. Exemplaren från Areskutan, livilka jag- 

 insamlade under senare delen af juli månad, hade väl utbil- 

 dade sporsäckar. I medio af augusti, då jag fann den på de 

 båda andra ställena, voro de redan till större delen förtorkade 

 och försvunna. 



T. borealis Johans. 



Fig. 1-2. 



Då jao- i min föregående uppsats uppstälde denna såsom 

 underart under T. Sadebeckii, hvilken jag då ej hade haft till- 

 fälle att studera i naturen, gjorde jag det blott på grund af 

 den likhet, som förefans i afseende på sporsäckarne. T. Sadc- 

 beckii har, såsom jag i det föregående påpekat, uteslutande 

 fertilt, ej öfvervintrande mycelium och skiljer sig derigenom 

 betydligt från T. borealis^ som har rayceliet diflerentieradt i 

 fertilt, sporsäckalstrande och sterilt, öfvervintrande. I samman- 

 hang dermed står den olikhet, som förefinnes i deras yttre upp- 

 ti-ädande. T. Sadebeckit åstadkommer blott små runda isoleradi' 

 fläckar psi bladen af Alnus glutinosa, hvilka för öfrigt blifva all- 

 deles oberörda af svampens närvaro. På Alnus incana kan man 

 deremot redan pn långt håll iipptäeka de grenar, som äro an- 

 gripna af T. borealis. Skottaxlarne blifva temligen korta och 

 tiocka, isynnerhet vid basen, samt rikare förgrenade än vanligt, 

 hvarigenom ett slags hexqvastar uppkomma. De på dem sit- 

 tande bladen blifva blekgröna samt vanligen något veckade » 

 eller krusiga. De nedersta bladen på ett årsskott äro alltid 

 fullständigt eller nästan fullständigt betäckta af ett starkt fram- 

 trädande gråaktigt daggöfverdrag. På de öfre bryta sporsäc- 

 karne fram blott på större eller mindre, vanligen mellan ner- 

 verna utbredda, oregelbundna fläckar. Dock är sterilt myce- 

 lium utbredt äfven pa de öfriga delarne samt äfven pa de 

 ufversta l)laden, hvilka ofta ej bära några sporsäckar. 



En af de karaktärer, som ä]"o utmärkande för T. Sade- 

 beckii, är den gula färg, som de unga af svampen frambragta 

 rtäckarne ega. Denna färg, som framtrcäder skarpast innan 

 fläckarne ännu liunnit få unoot dao-oöfverdrao:, beror på det 



