20 JOHANSON, STUDIER ÖFVER SVAMPSLÄGTET TAPHRIXA. 



4,5 u diam.; ascis conidiis minutis, cylindraceis vel subcylin- 

 draceis iisque ad 6,8 — 7 ,« long., 1 — 1,5 u crass. mox repletis. 



Hab. in ramulis foliisque vivis Betulce nance in monte 

 Areskutan Jemtlandise, in parte inferiore regionis alpinae (c:a 

 800—950 m s. mare). 



Myceliet är hos denna art iitbredt emellan epidermis och 

 ciiticulan. Det öfvervintrar i knopparne och utbreder sig der- 

 ifrån på årsskotten och ut pä bladen, hvilka alla på samma 

 skott angripas i acropetal följd. Jag har endast funnit enstaka 

 skott angripna. Bladen, som sitta på ett sådant skott, blifva 

 större än de normala samt äro mer eller mindre platta. Till 

 färgen äro de gulgröna och hafva endast sällan en svagt röd- 

 aktig anstrykning på öfversidan. Sporsäckarne framkomma på 

 öfversidan af bladen, mera sällan äfven på undersidan och de 

 sitta tätt intill hvarandra utan något sterilt mycelium emellan 

 sig. De sakna skaftcell och äro i allmänhet bredt cylindriska, 

 i spetsen afrundade eller mer eller mindre tvära. Wå basen, 

 der de ofta äro bredare, äro de afrundade eller tvärhuggna. 

 Deras längd är vanligen 54—70 «, men den kan vexla mellan 

 47 och 80 f.1. Bredden är 14 — 20 f.i, men vid basen kunna de 

 stundom, då de stå mera slest, blifva ända till 30 a breda. 

 Stundom, då de ej stå så tätt att de beröra hvarandra med 

 sidorna, kunna de nedtränga ett litet stycke mellan epider- 

 miscellerna, men de äro det oaktadt vanliofen något utvidgade 

 vid basen. Ascosporerna äro runda, omkring 3,6 — 4,5 ,a diam., 

 men de äro svåra att få se, ty de gro liastigt och hela spor- 

 säcken fylles mycket snart af en otalig massa små stafFormiga 

 konidier, hvilka sedda under en ej allt för stark förstoring 

 hafva en stor likhet med stafbakterier. De kunna blifva ända 

 till 6,8 — 7 f.1 långa, men äro vanligen mycket kortare samt 

 äro ganska smala, knappt 1 — 1,5 a breda. Deras form är sär- 

 deles karaktäristisk och de afvika derigenom från konidierna 

 af alla andra kända arter. 



Från T. cariiea, hvilken den tvifvclsutan står närmast, 

 skiljer den sig derigenom, att den har öfverviutrande mj^celium, 

 som angriper alla bladen på ett skott, att bladen blifva gul- 

 gröna och vanligen platta, samt att konidierna äro mycket 

 små, StafFormiga, cylindriska eller nästan cylindriska. 



T. carnea deremot saknar öfverviutrande mycelium och 

 har endast fertilt mycelium, som h. o. h. uppgår i bildandet 

 af sporsäckar. De angripna bladen sitta vanligen enstaka eller 



