4 K. JUXGNER. ANATOMIEN HOS FAMILJEN DIOSCORE.E. 



anatomiska förhållanden, dev studierna öfver endast det närmast 

 förelio-f^ande materialet skulle blifvit utan resultat. 



Då jag emellertid under mitt arbete mer och mer kom 

 att inse, huru vigtigt det var att först noggrant utreda den 

 anatomiska bygnaden särskildt hos Dioscoreerna och hos dem 

 följa utvecklingens gång, innan jag gaf mig in på jemförel- 

 sens farliga fält, och då frågan om kärlknippenas förlopp, 

 utveckling och definitiva bygnad tagit så mycken tid i an- 

 språk, så hafva undersökningarne i jemförande riktning icke 

 kunnat så långt genomföras som afsigten var. 



Men ehuru jag ansåg det vara af den största betydelse 

 att icke blott uppehålla mig vid de så kallade definitiva sta- 

 dierna utan äfven söka följa utvecklingshistorien om möjligt 

 från väfnadernas och elementens första differentiering, så har 

 iag likväl härunder måst qvarlemna stora luckor. Detta beror 

 till största delen på bristande tid och på de hinder materialet 

 sjelft senom sin beskaffenhet uppställt. Dock hvad som 

 äfven i detta hänseende gör mina undersökningar bristfälliga, 

 ämnar jag sedermera genom fortsatt arbete så långt möjligt 

 söka upphjelpa. 



Hvad särskildt kärlknippets utveckling i vertikal och i 

 horizontal riktning och hvad dess definitiva förlopp beträffar, sa 

 har jag länge uppehållit mig vid dessa frågor, och de resultat, 

 till hvilka jag härvidlag kommit, öfverensstämma hvarkcn 

 med den uppfattning som Falkenberg eller som Nägeli 

 uttalat. Det schema, som denne sistnämnde i fråga om 

 Tamus och Dioscorea Batatas (liksom i andra fall de fleste för- 

 fattare på kärlknippets område) uppställt, har jag icke i verk- 

 ligheten åtei-funnit, icke heller det bestämda antal, som denne 

 trott sig finna i afseende på knippena i stammen. INIen icke 

 heller har jag funnit en sådan nyckfull omväxling i knippenas 

 antal, hvarom Falkenberg talar, utan en variation, hvilken 

 såsom vi skola se är beroende af vissa lagar. Den åsigt, att 

 kärlknippena hos växterna ofta skulle vara stamegna och att 

 de skulle anläggas i och för stammens utveckling, kan jag 

 icke dela, utan ansluter ias migf till hvad E. Weiss i denna 

 punkt anser om kärlknippena, nämligen att de öfver hufvud 

 taget äro bladspår och att de i allmänhet anläggas i och för 

 bladens räkning. Vidare har jag trott mig finna, att det 

 konstanta och för hvarje typ utmärkande kärlknippeförloppet 

 anträffas först då, när man tar bladet ensamt i och för si» 



