BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 13. AFD. III. N:0 7. 9 



divergensen är olika, mimire dock hos olika arter än hos 

 olika individ af samma art och på olika stamhöjd ai" samma 

 individ; men alltid råder såsom vi sedermera skola se i denna 

 variation en viss regelbundenhet, och den står i närmaste 

 samband med kärlknippenas förlopp och beror på stamspetsens 

 olika styrka hos olika individ och vid olika tid. Knoppar 

 uppträda regelbundet i bladvecken och dessutom mycket ofta 

 adventivknoppar. Dessa senare äro talrikast vid stammens 

 bas i vinklarne af lågbladen. Det vanligaste fallet är, då en 

 enda adventivknopp uppkommer mellan grenen och hufvud- 

 stammens blad. Stundom finner man 2 vid sidan af hvar- 

 andra, och mera sällan finner man jemte denna enda eller 

 dessa båda adventivknoppar en vid hvar sida af grenen, så 

 att 3 eller 4 kunna förekomma. Detta sistnämnda fall 

 iakttog jag hos Dioscorea retiisa. Stammen är försedd med 

 vanligen 5 — 9 mer eller mindre starkt framträdande åsar, 

 kanter eller vingkanter, mellan hvilka finnas grundare eller 

 djupare fåror. På stammens midt finner man i allmänhet 

 ett sörre antal af sådana åsar än vid basen och spetsen. 

 Stammen blir på samma gång på detta område tjockare, 

 hvilket står i samband dermed, att såväl blad som grrenar 

 på det mellersta stamområdet blifva större och kraftigare. 

 Ja, det händer till och med, att en gren, som ntgår något 

 under stammens midt, har på sitt mellersta område 13 åsar, 

 under det denna sjelf strax under den nodus, från hvilken 

 grenen utgår, har endast 11. Olika exemplar af samma art, 

 som på motsvarande höjd äro olika tjocka, hafva i regeln 

 också ett olika antal kärlknippen, ett olika antal fåror och 

 olika bladdivergens. 



Midt för åsarne löpa yttre kärlknippen i en krets (Tafl. 

 1, fig. 10) och midt för fårorna löpa inre med dessa alter- 

 nerande knippen i en inre krets ^). Samma fåror och åsar 

 kunna fullföljas fiere internodier igenom och gå rakt äfven genom 

 nodi, hvilken omständighet i höof grad underlättar det för 

 öfrigt svåra fullföljandet af knippenas förlopp. På tvärsnittet 

 (Tafl. I, fig. 8) visa sig sålunda 2 kretsar af med hvarandra 

 alternerande kärlknippen, hvilkas antal är olika hos olika 

 arter och hos olika individ af samma art och till och med 



') Såväl denna kretsformiga anordning af strängarne som förekomsten 

 i dem af flere vekbastgnipper och de 3-taliga bladspåren erinrar om Aj^hxjl- 

 lanthes. 



