12 R. JUXGXER. ANATOMIEN HOS FAMILJEN DIOSCORE.E. 



fullständiga utveckling, likasom någon gång' silrören i dessa, 

 försedda med en större eller mindre mängd små stärkelse- 

 korn. 1 denna kambi formgrupp kan man vanligen urskilja 

 en enda eller stundom några få celler, hvilka äro betydligt 

 mindre och af mer koncentreradt innehåll än de öfriga och 

 hvilka alltid sakna stärkelsekorn. De öfverensstämma till sitt 

 utsendc med »Geleitzellen». Hvad silrörens förekomst i denna 

 grupp beträffar, så kan jag ej med full säkerhet konstatera 

 densamma; men de nyss nämnda cellernas öfvercnsstämmelse 

 med »Geleitzellen) ^) antyda, att äfven silrör, om ock föga 

 differentierade, här förekomma. 



För öfrigt utgöres väl hela denna grupp af kambiform- 

 (•eller, för hvilken uppfattning det faktum äfven talar, att 

 dylika saknas i de utåt belägna grupperna. Huruvida dessa 

 kambiformcellers väggar äro perforerade eller icke, är ganska 

 svårt att iakttaga, enär de äro mycket tunna. Dock har jag 

 stundom observerat vid 800 ggrs förstorinj;, att såväl hos 

 dessa celler som hos märgcellerna i yngre stadier vissa fält 

 at" väggarne hafva en till utseendet perforerad struktur. 



Proloxylemet, som omslutes af denna stundom ganska 

 mägtiga kambiform- eller protofloiimgrupp, består af ungefär 

 4 — 10 i en grupp eller i rader anordnade element, som innerst 

 äro ringkärl och utåt småningom öfvergå i spiralkärl. De 

 äro lånsra och smala, men tilltaga utåt i vidd och öfversfå 

 utan gräns i de större kärlen. 



Af dessa hafva de innerst belägna nätlika och de längre 

 ut befintliga trappformiga aflagringar. Mot det ellipsformiga 

 knippets midt. der de på tvärsnittet divergerande kärlen blilVa 

 större, hafva dessa vanligen mer eller mindre rundade porer, 

 som, der två kärl stöta intill hvarandra, ofta äro försedda 

 med en tydlig midtelgård. Mot den yttre polen af knippet 

 blifva dessa porer återigen mer och mer trappformiga och 

 derefter nätlika, under det samtidigt kärlen aftaga i vidd utåt. 

 Rundtomkring och mellan alla kärlen ligger parenkym, som 

 i definitivt stadium är förvedadt. Samtliga kärlen äro såsom 

 nämndt är anordnade i en nästan elliptisk figur, hvars samlare 

 pol är riktad inåt och den bredare utåt. Denna kärlellips 

 lemnar mellan sig och den omorifvande grundväfnadcn endast 



') Detta ord torde lämpligast, såsom Professor F. Areschoug föreslagit, 

 böra öfversättas med följe cell er, hvilken benämning sedermera i detta arbete 

 kommer att användas. 



