BIIIANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. III. N:0 7. 15 



detta stadium sammanbiuder de 5 inre i olika stadier befint- 

 liga kärlknippeanlageus innersta partier med hvarandra genom 

 räta linier, så innesluta dessa ungefär 10 celler, d. v. s. jemnt 

 lika många som i stammens definitiva stadium här förekomma 

 (fig. 8 och fig. 1). Då alltså all celldelning i radial och 

 tangential riktning här i stammens centrum redan upphört, 

 hvilket man kan se äfven deraf. att cellerna äro större och 

 öfverallt mer regelbundet polygonala, så är det tydligt, att 

 från denna del af meristemet inga celler vid eller efter 

 denna tidpunkt i kärlknippenas utveckling komma att bidraga 

 till bildandet af dem. Då vidare märgstrålarue i ett senare sta- 

 dium (fig. 6) i allmänhet bestå af endast tvenne vid sidan 

 af hvarandra liggande kärlknippeslidor, hvilkas celler äro- 

 stora och starkt sträckta i radial riktning, och då samma 

 märgstrålar tidigare (fig. 1 vid c) bestå af blott en enkel 

 vad celler, som ännu icke äro sträckta, så är det tydligt, att 

 anlagen till märgstrålarne eller de enskilda knippeslidorna ha 

 nos af de delninoar som försio-gå en gång i radial och flere 

 irånger i tangential riktning och af den ansenliga sträckning 

 och tillväxt, de måste undergå för att nå den storlek de ha 

 i fig. 6 och 7, så att icke heller de genom delningar kunna 

 lemna bidrag till bildandet af kärlknippena, lika litet som 

 cellerna i stammens centrum gjorde det. Då dessutom i detta 

 stadium (fig. 1) äfven på de ställen, der kärlknippeanlagen 

 kommit genom delningar att bestå af flera celler, den ur- 

 sprungliga cellens form likväl kan spåras och då prokam-» 

 biumgruppen i de senare stadierna (fig. 4 o. 5) är väl skild 

 från den omgifvande väfnaden inåt genom elementens liteu- 

 het, utåt genom den radvisa anordningen af de i tangential 

 riktning sträckta prokambiumcellerna, så blir det derigenom 

 möjligt att sluta sig till den rol, de särskilda elementen här 

 spela vid differentieringen af kärlknippe- och grundväfnad. 

 Att icke heller några grundväfnadselement mot den utåt 

 vända polen af prokambiitmgruppen efter de stadier, som i 

 fig. 1 framställas, komma att bidraga till bildandet af några 

 kärlknippeelement, synes såväl deraf, att till och med i ett 

 ganska sent stadium den förut nämda radvisa anordningen 

 af cellerna i kärlknippet ännu qvarstår och ända ut till slidan, 

 i det hela knippet kan iakttagas, som också deraf, att den i 

 fig. 1 utom prokambiumgrupperna befintliga grundväfnaden 

 ännu genom delningar har att frambringa o — 4 periferiska 



