BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. III. N:0 7. 31 



de Strängar, som komma ofvanifrån och här börja sin tillslut- 

 ning till grenspåren, utmodelleras nu de knippen, som tillhöra 

 grenen. 



På sin väg nedåt förhålla sig grenspåren på samma sätt 

 som bladspåren, nämligen så, att de gå genom så många 

 internodier som bladspiralen och fårorna antyda. Sålunda 

 går den katodiska grenspårsträngen genom ett internodium, 

 den första intermediära genom 3, den andra intermediära 

 genom 2 och den anodiska strängen likaledes genom 2 inter- 

 nodier. De sluta på samma sätt som bladspåren genom att 

 i en nodus lägga sig intill under dem befintliga grenspår, 

 strax innan dessa löpa ut i en gren (figg- 10 och 11 b). 



Nodusbildningen hos Dioscoreerna står utan tvifvel i 

 samband med den omständigheten, att de äro slingerväxter 

 och att de i följd deraf hafva somliga blad i skuggan andra 

 i solljuset. Det är tydligt, att, då i följd deraf lifsverksam- 

 heten blir ojemu, så att bladen på somliga delar af stammen 

 eller på somliga grenar assimilera och transpirera lifligare än 

 bladen på andra ställen af växten, ett sätt måste finnas, på 

 hvilket en kommunikation mellan de saftledande väfnaderna 

 åstadkommes. 



Detta sker hos Dioscoreernas nodi icke genom anas- 

 tomoser i ordets egentliga bemärkelse, utan derigenom, att 

 de ledande väfnaderna i kärlknippena så starkt utvecklas i 

 horizontal riktning, att de särskilda knippena stundom synas 

 förenade till en enda fibrovasalmassa. Beträffande kärlen 

 särskildt så skulle ju visserligen, om centralcylindern i sin 

 helhet är vattenledande, dessa icke behöfva särskildt utvecklas 

 i styrka eller på ett bestämdt sätt omdanas i nodi. Dock 

 synes det mig, som om de små trakeider, som här förekomma, 

 och som jag sedermera skall omtala, vore inrättade utom för 

 en stödjande funktion tillika för att åstadkomma en lättare 

 vattenkommunikation äfven i horizontal riktning, än en vanlig 

 förvedad grundväfnad föröfrigt kunde bringa till stånd. 



Nodusbildningen ökas ännu mer derigenom, att flere 

 knippen uppträda i en nodus än i ett internodium, då ju de 

 knippen, som komma ofvanifrån, icke med ene lägga sig till 

 grenspåren, utan småningom, så att på ett tvärsnitt genom 

 nodus icke blott de 16 knippena uppträda, utan dessutom de 

 7 knippen, som hos Dioscorea punctata här sluta genom att 

 lägga sig intill vid inre polen af eller sida vid sida om de 



