BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HAXDL. BAND 13. AFD. III. N:0 7. 33 



hvilket ofta är fallet hos Dioscorea Batatas vid stammens bas 

 i vinkeln af lågbladen, att de normala knopparne icke ut- 

 vecklas, så sluta likväl grenspåren, efter att i någon mån ha 

 böjt sig ut, genom en alldeles likadan sammansmältning af 

 de olika knippena som den, som förekommer, i fall de nor- 

 mala knopparne här finnas. Af detta sistnämnda förhållande, 

 att grenspåren i stammen utvecklas i samma grad, äfven om 

 knopparne felslå, bestyrkes, att utvecklingen af knoppar är 

 nåffontinff hos dessa växter normalt, som man vid beskrif- 

 ningen af kärlknippeförloppet måste taga hänsyn till. Och 

 just denna utböjning af grenspåren och dessas afslutande 

 medelst en dylik fibrovasalmassa visar dessutom, att dessa 

 grenspår icke få betraktas såsom stamegna knippen i detta ords 

 egentliga bemärkelse, ehuru de visserligen vid knopparnes 

 felslagning komma att blifva sådana, utan att de morfologiskt 

 måste betraktas såsom grenens i hufvudstammen nedlöpande 

 kärlknippen, ty af den omtalade bygnaden i en dylik nodus 

 och af sättet för upphörandet visar det sig, att de äro an- 

 lagda för att ställas i förbindelse med grenens knippen och 

 för att stödja denna. Då nu samma förhållande råder beträf- 

 fande dessa grenar och de från dem utgående grenarne, 

 nämligen att inga stamegna knippen i dem finnas (d. v. s. 

 att inga särskilda knippen anläggas för att ställas i förbindelse 

 med sjelfva deras stamspets, betraktad i och för sig, utan att 

 deri inbegripas bladanlagen), så synas alla knippen, som före- 

 komma på tvärsnittet af en Dioscoreastara, icke allenast de, 

 som tillhöra den yttre kretsen, utan äfven grenspårsträngarne, 

 i sjelfva verket icke vara annat än bladspår, som komma ifrån 

 de blad, som finnas på hufvudstammen eller pä grenarne eller 

 på deras sfrenar af hösfre ordninjr. Vi ha sålunda hos Dio- 

 scoreerna inga stamegna knippen, lika litet som man bör 

 anse, att sådana i allmänhet eljest förekomma, hvilket af J, 

 E. Weiss i många fall beträfl^ande Dikotylerna är tydligen 

 ådagalagdt genom en afhandling: »Das markständige Gefäss- 

 bllnd elsystem einiger Dikotyledonen in seiner Beziehung zu 

 den Blattspuren» (Bot. Centralbl. Bd. 15 pag. 280). 



Det är likväl icke alltid som dessa ofvannämnda förhål- 

 landen beträiFande kärlknippenas anordning och förlopp i 

 internodier och nodi i verkligheten återfinnas. Dioscorea 

 jnuictata har jag valt till typ, emedan anordningen och för- 

 loppet hos denna är ett uttryck för det vanligast förekom- 



3 



