34 R. JUXGXER. ANATOMIEN HOS FAMILJEN BIOSCORE.E. 



mande fallet. Men äfven här finnas icke, sällan undantag 

 ifrån den gällande regeln. Förutom de olikheter, som före- 

 komma på olika höjd, gifvas äfven såsom jag redan nämnt 

 olikheter mellan olika individ såväl i afseende på strängarnes 

 antal som i afseende på antalet af internodier de genomlöpa, 

 hvilket antal blir olika, allt efter som bladspiralen ändras. 

 Det finnes nämligen individ a{ Dioscorea punctata, som mcWan 

 två på hvarandra följande blad icke hafva en fåra, hvilket 

 eljest är det vanligaste, utan tvänne, en afvikelse, som äfven 

 kan förekomma på ett mindre område af stammen hos ett i 

 detta hänseende för öfrigt normalt exemplar. 



Hos Dioscorea alata finnas i allmänhet 3 bladspår- och 

 2 ojrenspårsträngar, men någon gång 5 bladspår- och 4 gren- 

 spärsträngar, som utlöpa i samma nodus; hos Dioscorea retusa 

 liksom hos öfriga arter äro bladspåren i allmänhet 3-taliga 

 och greuspåren 2-taliga. Hos flere arter utlöper i skärmbladen 

 endast en sträng. 



Abnorma fall förekomma äfven. Så t. ex. fann jag hos 

 en starkt utvecklad Dioscorea Batatas i en nodus 7 bladspår- 

 och 6 grenspårsträngar. Hos Dioscorea hulhifera faun jag 

 i flere nodi 2-taliga bladspår, ehuru denna art för öfrigt har 

 3-taliga. 



Frågan, huruvida den omtalade vexlingen i antal af 

 knippen inom hvarje krets, som förekommer på olika höjd af 

 samma exemplar, iar betraktas såsom normal eller icke, fordrar 

 en särskild utredning. Innan en sådan lemnas, skall jag lik- 

 väl utförligare bcskrifva, huru denna vexling försiggår, och 

 hvarpå den beror. Jag iakttog förhållandet hos Dioscorea 

 retusa, der tillökningen från 5 knippen till 6 i hvarje krets 

 är den vanligaste. Sedan stamspetsen en tid frambragt blad 

 som stodo i ^ . spiral och 5 knippen i hvarje krets (Tafi. I, 

 figg. 8 och 9), så skedde en förändring, i det att det öfversta 

 bladanlaget genom stamspetsens hastiga tillväxt i tjocklek 

 kom att i någon mån förskjutas, så att det icke kom så nära 

 det strax nedom belägna bladanlaget, att det öfres katodiska 

 sträng kunde komma i rät linie med det undres anodiska, 

 hvilket var fallet med de katodiska strängarne hos de förut 

 frambragta bladen, hvarför den förra af dessa båda bladspår- 

 strängar icke upphörde i det undre bladets nodus, utan fick 

 plats att nedtränga i vertikal riktning vid sidan om dess ano- 

 diska sträng och upphörde icke förr än i en längre ned be- 



