38 R. JUNGNER. ANATOMIEN HOS FAMILJEN DIOSCORE.E. 



förändringen försiggått (Tafl. II, fig. 17), att, samtidigt som 

 bladet tillväxt i ytstorlek, och samtidigt som de primära och 

 sekundära nerverna allt mer skilts åt, nya nerver af 3:dje 

 och 4:de och högre ordning utvecklats. Dessa omsluta finare 

 maskor; och, något som härisynnerhet erinrar om Dikotylerna, 

 i maskorna utlöpa blindt slutande kärlknippeändar. Enligt 

 hvad A. FisCHER i sina »Studien iiber die Siebröhren der 

 Dikotylenblätter»^) säger om Dikotylernas blindt slutande 

 nervändar, så skulle de i allmänhet utgöras af två slag, »Ne- 

 benenden» och »Hauptenden». »Nebenenden» äro korta och 

 bestå från basen till spetsen af endast trakeider, vanligen 

 af endast en eller ett par leder sådana. »Hauptenden» der- 

 emot äro längre och tränga in till midten af maskorna. De 

 bestå af såväl trakeider som vekbast. Hos Monokotylerna 

 saknas som bekant dessa blindt utlöpande nervändar, och de 

 finare maskorna bildas endast af svaga tvärgående nerver. 



Hos Dioscoreerna finnas såsom nämdt är blindt slutande 

 nervändar, men dessa utgöras af ett enda slag och motsvara 

 Dikotylernas »Hauptenden». Dessa äro likväl här alltid mycket 

 enklare, icke, såsom förhållandet oftast är hos Dikotylerna, 

 rikt förgrenade. De bestå från basen och upp mot närheten 

 af spetsen af såvål xylem som floem, men sjelfva spetsen af 

 dessa ändar består endast af trakeider. 



Beträffande förgreningen af fibrovasalsystemet ibladskifvan 

 närma sig sålunda Dioscoreerna Dikotylerna. De äro i detta 

 hänseende fullkomligare än de öfriga Monokotylerna, men 

 hafva icke fullt uppnått den komplicerade bygnad och den 

 högre grad af arbetsfördelning som Dikotylerna. Afven i det 

 hänseendet, att de svasrare nerverna vanligen starkt framträda 

 på bladets undre sida, visa sig Dioscoreerna öfverensstämraa 

 med Dikotylerna. 



b) Den ömsesidiga anordningen af jibrovasalsystemets olika väf- 



nader på olika höjd, i internodier, i nodi, i bladskaft och 



i bladskifva. 



Kärlknippenas bygnad i internodierna har jag redan förut 

 beskrifvit i samband med utvecklingshistorien. Fig. 7 (Tafl. 

 I) återger tvärsnittet af ett yttre, fig. 20 (Tafi. II) af ett inre 



') A. FiscHER. Studien iiber die Sielnöhien der Dicotylenblätter. — Sep. 

 Abdr. aus den Berichten der Mat. Fys. Cl. d. K. Sächs. Ges.d. Wissensch. 1885. 



