BIHANG TILL K, SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. III. N:0 7. 49 



och får, då det brister, icke formen af klara droppar, utan på 

 grund af sin fastare konsistens antager det formen af oregel- 

 bundna stycken. På samma figur ser man sålunda såväl de 

 båda plasmalagren, hvilka utgöras af hufvudstammen, som 

 ock en inre tunnflytande vätska, hvilken här sprutats fram 

 ur sitt läge på grund af hudplasmats slanglika sammanfal- 

 lande. Sannolikt står den cellsaften nära till sin beskalTen- 

 het, såsom också Fischer anmärker beträffande åtskilliga Diko- 

 tyler^). Dropparnes litenhet, rundade form och stora antal 

 synas utgöra skäl härför. Vore det inre slem, skulle det utan 

 tvifvel antaga en långsträckt form ända ut i grenarnes spetsar. 

 Slemtrådar förekomma dock i de icke kokade silrören (Tafl. V, 

 fig. 35) inbäddade i kornplasmats yttersta lager. Icke sällan 

 uppträda dessa, när innehållet är rubbadt, i form af nystan, 

 som kunna blifva ganska stora. 



Stärkelsekorn anträffas i vanliga fall icke i stammens silrör, 

 men väl såsom vi skola se i bladskaftens ansvällningar, hopade 

 tätt intill silskifvorna. 



Flere cellkärnor synas förekomma i hvarje silrör. 



Elliptiska eller rundade oljedroppar tyckas äfven förekomma 

 i innehållets centrala del. 



•»Callus» uppträder mellan silskifvorna och hudplasmat, 

 vanligen dock endast på ena sidan. Det synes stå det sist- 

 nämda närmare till sin beskaffenhet. Russow förnekar, att denna 

 bildning i nämnvärd grad förekommer hos Monokotylerna, och 

 det är ju troligt, att så i allmänhet är förhållandet. Hos ifråga- 

 varande familj saknas den emellertid aldrig, men synes upp- 

 träda svagare utvecklad öfver sjelfva silskifvorna än öfver 

 tvärbalkarna (Tafi. V, fig. 35). Man ser densamma ofta lösryckt 

 och belägen ett stycke ifrån cellulosamembranen. Vid silskif- 

 vorna genomsättes den af fina plasmatrådar, som dock troli- 

 gen äfven de i sitt inre genomlöpas af den mer tunnflytande 

 vätskan. 



»Geleitzellen» eller följecellerna hafva såsom nämndt är 

 också genombrutna membraner. Stundom finnas likväl på 

 hvarje genombrutet område endast några få porer, och det 

 händer icke sällan, att man får se blott en enda sådan. Innehållet 

 i dessa celler är närmast likt silrörens. En aflång nucleus med 



') A. FisOHEE, Neue Beiträge zur Kenntniss der Siebröhren. — Berichte 

 uber die Verhandlungen d. Königl. Sächs. Ges. d. Wissensch. zu Leipzig. 

 1886 pag. 327. 



4 



