BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. III. N:0 7. 51 



mägtig väfnad. Hvarje element för sig blir dock kortare och 

 äfven smalare, under det följecellerna blifva större och nästan 

 tärningformiga med större och mer rundade kärnor än hvad 

 de hade i internodierna. Afven den inre vekbastgruppen blir 

 mycket mägtigare, och dess element blifva något kortare. En 

 successiv utvidgning och sammansmältning eger rum mellan 

 olika vekbastgrupper, allt efter som de olika delarne af knip- 

 pena ofvanifrån lägga sig till likartade delar i de utlöpande 

 grenspåren, på liknande sätt som äfven xylemets element från 

 skilda knippen blefvo först allt talrikare och sedan samman- 

 smälte. 



Utan tvifvel har denna nodusbildning flere uppgifter. 



Den tjenar såsom förut är nämndt att stödja grenarne och 

 att förmedla ett lättare saftutbyte mellan olika grenars och 

 blads strängar, hvarför såväl xylem- som floemelementen äro 

 särskildt omdanade. Men det är icke osannolikt, att denna 

 bildning också har till ändamål att möjliggöra bulbillernas 

 uppkomst och utveckling. Dessa uppstå nämligen ganska sent, 

 och möjligen bildas^ här, äfven då celldelningen en gång upp 

 hört, nya celler i vekbastet, som gifva upphof till en meriste- 

 matisk väfnad. Denna fråga har jag emellertid här icke upp- 

 tagit till behandling, liksom icke heller den anatomiska byg- 

 naden af bulbillerna. Att dessa äro organ för upplagsnäring 

 liksom den underjordiska stamknölen och fröna, är likväl icke 

 tvifvelaktigt. 



I blad. 



Såsom förut är nämndt förekommer icke i bladskaften och 

 allra minst i dessas ansvällningar en så regelbunden anordning 

 af xylem och floem och en så bestämd storlek af knippena i 

 förhållande till hvarandra, som förhållandet var i stammen. 

 Det ömsesidiga läget af strängarnes olika delar kan inhemtas 

 på ett föregående ställe i denna afhandling och på tafl. III, 

 figurerna 21, 22, 23 och 24. 



Den första figuren föreställer ett primärt knippe i den 

 nedre af bladskaftets ansvällningar hos Dioscorea japonica. 

 Kärlen omgifvas af mestadels tunnväggiga parenkymceller och 

 äro nästan uteslutande försedda med spiralaflagringar. Proto- 

 xylemelementen omgifvas af protofloemet, hvars membraner äro 

 starkt ljusbrytande och för öfrigt bygda här såsom i stammen. 



