BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. III. N:0 7. 57 



Speciela delen. 



FAM. DIOSCOREiE. 



Amerikanska arter. 



Dioscorea septemloba (Hört. Berol. nec Thunb.). 



Bladen stå hos denna art vid stammens bas i Y2 spiral- 

 ställning, högre upp i -/., derpå stundom i V3 och slutligen 

 åter i '^1-. Liknar häruti liksom äfven i kärlknippeförloppet 

 fullkomligt Dioscorea retiisa. Stundom synes likväl i nodus- 

 bildningen äfven deltaga de strängar, hvilka löpa igenom nodi. 

 Dock förhåller sig dermed endast så, att elementen starkare 

 utvecklas i antal, och att i följd af bladbasens starka utveck- 

 ling en böjning och en vridning af hela stammen ofta inträder. 

 Det ena bladets katodiska sträng löper i samma vertikala linie, 

 som det närmast undres anodiska, såsom förhållandet äfven 

 är hos följande art. Stammens centralcylinder visar den egen- 

 domligheten, att de innersta och sist förvedade grundväfnads- 

 cellerna äro mycket stora och svagt förvedade i förhållande 

 till dem, som äro belägna i centralcylinderns periferi. Genom 

 denna anordning vinnes en högre grad af förmåga hos stammen 

 att kunna vrida sig äfven i ett senare stadium. Stjelken är 

 på ytan fårad och försedd med rännor emellan epidermiscellerna, 

 samt liksom bladnerverna på öfre och undre sidan försedd med 

 en otalig mängd små strimmor, hvilka erbjuda åt vattendrop- 

 parne en större adhesionsyta, men åt andra växters grenar 

 och blad en mindre friktionsyta. Epidermiscellerna på öfre 

 bladytan äro bugtiga och begränsas af 3 — 4 palissadceller. Till 

 och med de gröfsta nerverna sakna helt och hållet hårdbast. 

 På motsvarande ställen finnas tunnväggiga celler. Men i stället 

 för hårdbast ha nu dessa växter andra mekaniska väfnader, 

 som åsyfta att gifva bladet och dess olika delar på samma 



