60 R. JUXGNER. ANATOMIEN HOS FAMILJEN DIOSCORE^. 



skogar. Den synes på grund af anatomiska karakterer komma 

 den föregående ganska nära, ehuru dock deras yttre synes 

 mycket olika. 



Dioscorea Bonariensis Tenoee. 



Ofverensstämmer i bladställning och kärlknippeförlopp 

 helt och hållet med Dioscorea septemloha. Afven i alla andra 

 hänseenden råder en mycket stor likhet med denna art. I ett 

 fall synes den dock något skilja sig från densamma. Central- 

 cylindern är nämligen sammansatt af mer lika stora och lik- 

 formiga celler. Dock ges äfven här en tydlig skilnad i storlek 

 mellan den utom och inom knippena belägna delen af central- 

 cylindern. Stamknölen är stor, rundad; stjelken är försedd 

 med åsar, och bladens nerver sakna helt och hållet hårdbast. 

 Kutikularstrimmorna äro äfven här tydliga och stammens epi- 

 dermisceller bilda liksom också hos de föregående arterna 

 längsgående rännor emellan sig derigenom, att de vertikala 

 väggarna äro betydligt mindre breda än hvarje cells diametrala 

 genomsnitt. Så synes deremot i mindre grad förhållandet 

 vara med de horizontala väggarne. Denna arts hemland är öu 

 Bonaria och närbelägna öar. 



Dioscorea convolvulacea Klotzsch. 



Såväl bladdivergensen som spiralen är i allmänhet ^l-,. 

 Stammen är försedd med 7 större och lika många mindre åsar. 

 De större äro belägna midt för bladspårsträngarne, de mindre 

 midt för grenspårsträngarne. Bladbasen omfattar -/^ af stammen. 

 Det öfre bladets anodiska sträng är i rät linie med det undres 

 katodiska, såsom förhållandet var hos de föregående arterna. 

 Bladspårsträngarne äro 3, grenspårsträngarne 2. Men i bladet 

 finnas vanligen 11 större nerver, af hvilka de yttersta äro tu- 

 delta. I bladskaftet blir derför också 4 nerver mer än hos 

 andra arter. På grund af detta stora antal komma de större 

 nerverna att i bladskifvan löpa närmare hvarandra än i bladen 

 hos andra arter, och nerverna af högre ordning bilda också ett 

 mindre kompliceradt nät. än hvad hos dem var förhållandet. 

 Samtidigt komma också de större tvärnerverna att bli mer 

 parallela. Kärlknippena i stammen äro till sin bygnad icke 

 mycket olika andra arters. I bladet finnas några få hårdbast- 



