BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. III. N:0 7. 73 



vetta åt samma sida som blommans skaft, innehålla hvar sitt 

 barkkärlknippe. Härmed förhåller sig på följande sätt. På 

 livardera sidan om och närmast hufvudnerven i ett blad finnas 

 mindre strängar. När dessa lupit i centralcylinderns periferi 

 genom ett hälft internodium, böja de sig ut i barken och 

 sammansmälta till en, som befinner sig midt utanför median- 

 strängen. Den sålunda uppkomna strängen beskrifver en båge 

 utåt, i det den först allt mer och mer närmar sig epidermis, 

 men derefter mot det andra internodiets nedre del småningom 

 aflägsnar sig derifrån för att gå in i centralcylindern, der den 

 böjer sig in och slutar genom att lägga sig intill någon af de 

 här utlöpande grenspårsträngarne. Så som dessa intill medel- 

 nerven löpande småsträngar förhålla sig i allmänhet äfven 

 de små strängar, hvilka löpa på sidorna om de två närmast 

 medelnerven belägna gröfre nerverna. Möjligen afser dessa 

 strängar att åstadkomma den zigzagformiga böjning af stjelken, 

 som här vanligen förekommer i blomställningen, hvarigenom 

 vatten hindras att strömma ned i de outvecklade blommorna. 

 Detta syfte vinnes ytterligare derigenom, att den kant, som 

 är midt för blomskaftet, är mycket hvass, hvarigenom regn- 

 dropparne rinna åt sidan och följa den sida af stammen, som 

 är gemensam för två på hvarandra följande blad. 



Grenspårsträngarne löpa nedåt genom två internodier och 

 lägga sig intill utlöpande grenspår, då de upphöra. Ofta sluta 

 de sig likväl dessförinnan tillsammans dels med andra gren- 

 spårsträngar dels med bladspårsträngar. 



Xerverna i bladen äro parallela och sammanbundna med 

 fina tvärnerver, hvilka äfven äro parallela. Blindt slutande 

 nervändar saknas. 



Bygnaden af strängarne i stam och blad är sådan som hos 

 monokotylerna i allmänhet. Knippena äro till större delen 

 radialt anordnade, så att protoxylemelementen i stammen i all- 

 mänhet äro vända inåt, men stundom äro de belägna mer eller 

 mindre snedt utåt. Efter dessa komma kärlen på yttre sidan 

 på samma sätt som hos fam. Dioscore» anordnade i två rader, 

 hvilka divergera utåt och innesluta en enda vekbastgrupp. 

 Denna är på sin yttre sida omgifven af hårdbast. Silrören 

 äro här mer lika stora och aftaga i storlek utåt. Följeceller 

 beledsaga dessa på samma sätt som hos Dioscoreerna. En 

 protofloemgrupp finnes äfven. I bladens större nerver äro 

 knippena bygda såsom i stammen. Hårdbast saknas och be- 



