BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. III. X:0 10. 19 



förekommit med en mängd olika former, för hvilka redogörelse 

 nii skall lemnas. 



Coronato förekommer här fullt typisk (taf. 1, fig. 4) och 

 erinrar om de ungerska, ehnru den, liksom öfriga former här- 

 städes, har små dimensioner. Ovanligt stort för lokalen är det 

 exemplar, som af bildats a taf. 1, fig. 5. Det afviker i öfrigt 

 derigenom, att den öfversittande delen har en mera pyramidlik 

 gestalt än som hos coronata vanligen plägar vara fallet, och 

 närmar sig derigenom en i Storuttern i Småland förekommande 

 form. Lcevigata, hvilken på norra sidan af ån är allmännast, 

 visar genast en tendens att närma sig conocarpa, derigenom 

 att den öfversittande delen af frukten har en kägel- eller pyra- 

 midlik form. Det å taf. 1, fig. 6 af bildade exemplaret visar 

 det vanliga utseendet af härvarande lcevigata. Såsom deraf 

 framgår, äro frukterna vanligen långdragna, tornarnc äro tera- 

 ligen raka och relativt smala. En här före- 

 kommande ras (taf. 1, fig. 7, 8 och äfven 9) 

 utmärker sig derigenom, att den visar kanterna 

 på fruktens undersittande del mera framstå- 

 ende, tornarne böjda inåt, och frukten ofta 

 från sidorna mycket plattryckt. En något 

 analog form från Ukrän, ehuru alldeles glatt 



(träsnitt, fig. 6), förvaras i Riksmuseets her- 



1 • TT ^ o r o r\ -,,• ■■ Fig. 6. Frukt af 



barium. Hos denna lorm iran '^vittmge aro Trapanatansivkn 



de nedre tornarne stundom mycket obetydligt Ukrän (i Riksmu- 



111 T~\ 1 ../... 1 17-. seets herbarium). 



utvecklade. Den har lorekommande Lcevigata xatnrlig storlek. 



öfvergår omärkligt i en annan, hos hvilken 

 den öfversittande delen är mera utvecklad, och hvilken i alla 

 hänseenden öfverensstämmer med conocarpa, utom deruti. att 

 tornarne icke sitta fastade fullt nedom fruktens midt. Taf. 1, 

 fig. 10 och 11 visa tvenne sådana frukter, hvilka påtagligen ut- 

 vecklats från den här vanliga Icevigata-iovvcvGia., medan taf. 1, fig. 9 

 är en sådan, härstammande från den nyss omnämnda rasen. Om 

 man för coiiocarpa skall strängt fasthålla vid nyssnämnde karak- 

 ter, hvilket efter numera vunnen erfarenhet knappast synes 

 nödvändigt, kunde ju dylika former benämnas conocarpoides och 

 suhconocarpa. Men öfverensstämmelsen med conocarpa är i öf- 

 rigt så fullständig, att det torde vara riktigare att anse denna 

 form vara uppnådd, så snart de öfrc tornarne äro fastade i 

 närheten af fruktens midt. Emellertid förekomma åtminstone 

 två exemplar (af mig omnämnda redan. 1884), hvilka kunna 



