24 XATHORST, FRUKTFORMKR AY TRAPA NATANS. 



etiillo. Carlsson erhöll härifrån vid skrapning en ganska stor 

 mänffd frukter, dels vester om inloppet i Ranviken, dels och 

 företrädesvis nära norra stranden af viken. Frukterna från de 

 båda ställena hade icke hållits skilda. De förekomma i en brun 

 jjytja, liksom vid Xäsbyhohnssjön, och äro mycket väl bevarade. 

 Oväntadt nog innehöll den af 220 frukter bestående samlingen 

 en mänod former, för hvilka redocrörelse nu skall lemnas. 



Coronata förekommer här fullt typisk (taf. 1, tig. 13), med 

 kronan krin^ fruktmvnninoen väl utvecklad. Ehuru tornarnes 

 ejelfva spetsar vanligen äro uppåtrigtade, äro dock de nedre 

 ofta för öfrigt nedåtböjda, så att deras lägsta del kommer att 

 sitta nedom fruktens bas. Hos några exemplar är detta sär- 

 deles tvdligt. I allmänhet visa dessa frukter en benägenhet 

 till förlängning af den öfversittande delen, men denna för- 

 längda del är icke kägellik, såsom hos eonocarpa, och har i 

 wenomskärninof en mera fvrkantiff form. När förlänoniuoen 

 når den grad, att de öfrc tornarne sitta vid eller nedom fruk- 

 tens midt (taf. 1, fig. 14 och taf. 2, fig. 1), uppkommer för- 

 ändra exemplaret (fig. 9, nedan) har tornarne .så breda och kraftiga, att 

 det till och med erinrar om Trapa hicornis. — 



Sedan jag för längesedan utfört den granskning af det Lunds 

 museum tillhöriga material, för hvilket här redogjorts, har professor Are- 

 SCHOUGS uppsats >0m Trapa natam L. var. eonocarpa F. Aresch. och dess 

 härstamning från denna arts typiska form» (Bot. Notiser, 1888, sid. 16), 

 hvilken grundar sig på en undersökning af samma material innan detta 

 blef mig tillsändt, oflEentliggjorts. I sagde uppsats redogöres äfven för de 

 olika lokalernas fruktformer. I hufvudsak öfverensstämma resultaten af 



Fig. 9. Trapa natans f. fuecica från gytjan söder om Alma-ån, med ovan- 

 ligt kraftigt utvecklade tornar, sedd från sidan och underifrån. 

 Lunds botaniska museum. 



bådas våra undersökningar så till vida fullständigt, som Areschoug redan 

 påvisar, att >den typiska formen» {^^ coronata) uppåt aftager, medan eono- 

 carpa eller conocarpa-ViknTinå^ frukter blifva allmännare. I fråga om detal- 

 jerna öfverensstämma resultaten visserligen äfven i några fall fullkomligt, 

 men i andra deremot icke, en helt naturlig följd deraf, att, såsom professor 

 Areschoug sjelf framhåller, »fördelningen i de båda formerna blir mer 

 eller mindre godtycklig, enär talrika öfvergångar mellan båda förefinnas>. 

 I sådana fall är för öfrigt den subjektiva uppfattningen så föränderlig, 

 att samme person, som vid olika tillfällen granskar samma material, der- 

 vid kan komma att fördela formerna på olika sätt. Februari 188S. 



