BIHANG TILL K. sv. VET.-AKAl). HANDL. BAND 13. AFD. III. N:0 10. 33 



identisk med den i Immeln lefvande conocarpa. Detta ådaga- 

 lägges såväl af de ofvan beskrifna fruktämnena på Riksmuseets 

 herbarieexemplar, som af de ur dessa sjöar uppdraggade fruk- 

 terna. Dock har typisk conocarpa, såsom vi ofvan sett, lefvat 

 i den närbelägna Storuttern '). 



Efter denna redogörelse för de på olika ställen förekom- 

 mande fruktformerna, torde det vara på sin plats att söka 

 besvara spörjsmålet om det inbördes sambandet mellan de- 

 samma. Tyvärr har jag icke haft tillgång till nog omfattande 

 material för att ens gissninosvis kunna afoöra, huruvida så- 

 dana former redan i blomman eller såsom fruktämnen kunna 

 från h varandra särskiljas, och om tilläfventyrs dessa olikheter 

 lios frukten äfven äro förbundna med andra olikheter hos 

 sjelfva växten -). Hvad som här yttras afser följaktligen en- 

 dast de slutsatser, som kunna dragas ur sjelfva frukterna. 

 För de ungerska frukternas vidkommande har det redan blifvit 

 framhållet, att de tyda derpå, att conocarpa står i närmaste 

 saraband med den form, som jag kallat Icecigata. Detsamma 

 är fallet med frukterna vid Alma-ån, i Immeln och Storuttern. 

 Någon direkt öfvergång från coronaia till conocarpa föreligger 

 deremot icke, men väl kan en mindre typisk coroiiata, såsom 

 t. ex. formen subcoronata, utvecklas till en motsvarande cono- 

 carpa-form. Annars är regeln den, att när den öfversittande 

 delen af coronata når en större utveckling, så uppkommer den 

 form, som jag benämnt elongata. Då å andra sidan öfver- 

 gångsformer mellan loevigata och coronata icke saknas, så kan 

 den förstnämnde eller en öfvergångsform mellan båda sägas 

 vara den grundtyp, från hvilken de öfriga utvecklats. 



') I sia uppsats 187.S omnämner Areschoug ett par i Upsala bo- 

 taniska museum befintliga :Z'/Y//»a-frukter, hvilka antagits möjligen kunna 

 härstamma från Småland. Sedan professor Th. Fries godhetsfullt låtit 

 mig undersöka desamma, vågar jag med bestämdhet påstå, att dessa fruk- 

 ter icke äro tagna i Sverige. De öfverensstämma deremot mycket, såväl 

 hvad formen som bevaringstillståndet angår, med frukter från Altai, som 

 jag sett bland det Trapa-mat&xi&X, som tillhör den kejserliga botaniska 

 trädgården i Petersburg, och hvilket jag, tack vare statsrådet Director E. 

 Regels och Oberbotaniker C. J. Maximovicz' tillmötesgående, på sin tid 

 haft tillfälle att undersöka. De ifrågavarande frukterna äro afbildade på 

 taf. 1, fig. 4 och 5 i Areschougs uppsats. Fehniari 1888. 



^) Man känner för öfrigt ännu icke det minsta om frukternas varia- 

 tionsförmåga på ett och samma individ — en för alla slutsatser mycket 

 ledsam omständighet. 



