12 TH. ÖRTENBLAD, OM DEN HÖGNORDISKA TALLFORMEN. 



någon annan ställning, har åter en förändring i skottens längd- 

 tillväxt inträdt, så att de omsider (vanligen efter att liafva 

 undergått en s-formig böjning) blifvit uppräta. 



I mån som skotten tillväxa, öfvergå de från sagda upp- 

 räta ställning till den riktning, som utgör en fortsättning 

 af det föregående skottets längdaxel. Vissa skott måste så- 

 lunda beskrifva en rörelse från vertikalt till horisontalt läge, 

 andra åter en större eller mindre del af denna bana, medan 

 vanligen endast det skott, som bildar hufvvidstammens för- 

 längning, förblir i oförändrad ställning. Det nu sagda antyder 

 orsaken dertill, att å nedliggande men fortfarande tillväxande 

 träd vissa grenar på stammens öfversida, livilka kommit att 

 intaga en vertikal ställning, kunna utbildas i öfverensstämmelse 

 med sjelfständiga träd, ') medan deremot liufvudstammen fort- 

 sättes horisontalt eller först efter hand under loppet af flere år 

 böjes uppåt, så att den nybildade toppen slutligen blir vertikal. 

 Ungträd förhålla sig likväl annorlunda. Hos en våren 1886 

 nedböjd 13-årig tall bildar hufvudaxelns fortsättning rät vinkel 

 (ett skarpt knä) mot sin föregående riktning, i det att 1886 och 

 följande års toppskott bibehållit sin vertikala ställning. 



Förynsrrinirsskotten äro i reo-eln kraftigast utbildade a 

 hufvudaxeln samt aftaga å biaxlarne med deras allt högre 

 ordninsfar. Men äfven hufvudstammens skott kunna i många 

 fall vara ytterst ringa utvecklade. Sålunda visar fig. 10, Tafl. I, 

 i naturlig storlek ett längdsnitt genom märgen af en del af 

 stammen hos ett 31-årigt dvergträd från Piteå socken i Norr- 

 bottens län, hvilken del framställer tre årsskott, med en medel- 

 längd af endast 1,3 cm. Dvergtallens hela höjd utgjorde 42 cm., 

 stammen var ogrenad, och dess kortaste årsskott uppnådde icke 

 1 cms längd. Dylika abnorma individ förekomma ofta i stort 

 antal å Ijimgbeväxt mark i halfskuggan under äldre träd, på 

 mossar o. s. v. A andra sidan anträffas emellertid ej sällan 

 ungträd med föryngringsskott af mera än 1 meters längd. 



Under normala förhållanden är hufvudaxelns tillväxt krafti- 

 gast hos ungträd från omkring 15 till inemot 50 års ålder, 

 medan deremot så väl plantans som det äldre trädets höjd- 

 tillväxt är ringa. En mer eller mindre god jordmån, ett för 

 vindarne skyddadt eller exponeradt läge m. fl. omständigheter 

 framkalla emellertid stora vexlingar i tallens höjdtillväxt. Med 



') Dylika träd äro afbildade i D:r F. C. SchCbelers Norges Vffixtrige, 

 ]:ste Bind, sid. 384 och 385. 



