20 TH. ÖRTEXBLAD, OM DEN HÖGXOKDISKA TALLFORMEN. 



knappt behöfva anmärkas, att liögervridningen aldrig är stark. 

 icke ens hos äldre stammar. 



Då stammens (hufvudaxelns) tillväxt i tjocklek är snabb, 

 spränges den primära barken redan under tredje eller fjerde 

 året; hos stamdelar med svag tillväxt deremot kan den pri- 

 mära barken förblifva hel under ett a två decennier och ännu 

 mera, se Tafl. I, fig. 14, som framställer ett 5 gånger förstoradt 

 tvärsnitt af den i fig. 10 af bildade dvergstammen. Yeddelens 

 tjocklekstillväxt är visserligen jemförd med barkens rätt be- 

 tydlig; men i det hela är den 21-äriga stammens tjocklek icke 

 dubbelt större än det o år gamla skottets; jemför Tail. I, bild 

 14 och 15. Den förras diameter uppgår till 5,5 mm., det senares 

 till 3,5 mm. och perimetrarne sålunda till respektive 17 och 

 11 mm. Den primära barken skulle sålunda hafva undergått 

 en längdsträckning af 50 %; i sjelfva verket är likväl sträck- 

 ningen långt mindre, emedan det unga skottets epiderrais, såsom 

 ett tvärsnitt visar, är bugtande, se Tafl. I, hg. 15. Derjemte 

 är det unga skottets bark relatift tjockare, såsom af en jem- 

 förelse af sagde fio-. 14 och 15 framgår. 



Under normala förhållanden börjar hufvudstaramen vid 

 omkring 15 till 20 års ålder, allt efter trädets mer eller mindre 

 snabba tillväxt att nedtill utbilda en sprickfull, rödbrun skorp- 

 bark, hvars färg är anmärkningsvärdt ljusare än söderut. Denna 

 bark utbreder sig med åren uppåt stammen och ökas i tjocklek. 

 Medan sprickbarken under sydligare breddgrader hos äldre träd 

 vanligen når upp till kronan, ^) är detta högst sällan fallet i 

 nordliga delarne af vårt land. Afven barkens tjocklek är här 

 betydligt mindre, hvilket tvifvelsutan står i samband med stam- 

 mens ringa tjocklekstillväxt med dcraf mindre ofta framkallad 

 sprängning af barken. Efter hvarje sådan sprängning afskiljes 

 nemligen, dä såret helas, ett lager död bark. Ju oftare denna 

 process upprepas, desto snabbare ökas barkens tillväxt. Resul- 

 taten af utförda mätningar af barkens tjocklek må här anföras: 



>) Jemför Willkomm, Dr., M. Forstliche Flora von Deutschlana und 

 Oesterreich. Zweite Auflage. Leipzig 1887, sid. 193. 



