BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. III. N:0 11. 27 



Om deu betydelse i tallens iif, som det här ofvan om skotten 

 framhållna kan ega, må det tillåtas mig yttra några ord. 



Vi hafva då främst att söka göra oss reda för betydelsen 

 deraf, att föryngringsskotten under sin första tillväxt intaga 

 en vertikal ställning. Härvid erinra vi oss, att skotten under 

 denna tid äro ytterst spröda och svaga. Hvarje påkänning 

 bör sålunda undvikas. Det vertikala iemvio-tsläget är härvid 

 gynsammast ej blott för uppbärande af skottets egen tyngd 

 utan ock till undvikande af yttre påkänningar (genom re^n, 

 hagel o. s. v.). 



Flera omständigheter tyda på, att tallen är danad att mot- 

 stå ett hårdt klimat. Vi påminna om föryngringsskottens första 

 utveckling. Till hela sin längd klädda med skyddande fjäll, bära 

 de då icke några ömtåliga bladdelar. Först senare utväxa kort- 

 skotten med barren (proleptiskt), dessa likaledes under sin första 

 ungdom skyddade af fjäll, bildande en slida vid barrens bas. 

 Denna anordning gör, att ehuru tallens knoppar tidigare än 

 de flesta andra träds börja tillväxa om våren, trädet likväl icke 

 lider af senfroster. *) 



Oberörd af kölden, är tallen likväl ömtålig för skador af 

 annat slag. Hennes spröda grenar brytas nemligen lätt vid 

 belastning med våt snö, hvilken finner stor vidfästningsyta på 

 och emellan de långa barren. Genom de assimilationsskottens 

 rörelser, som ofvan omnämts, eger tallen emellertid ett medel 

 att i någon mån skydda sig mot faror af detta slag. Den 

 fallande snön meddelar genom afduustning luften en stor relativ 

 fuktighet, -) hvilken på förut angifvet sätt kommer assimila- 

 tionsskotten med barren att sluta sig närmare intill föryngrings- 

 skotten. Denna anslutning måste blifva ännu starkare, om snön 

 faller smältande och sålunda kan direkt fukta grenen; men i 

 detta fall är ock faran störst, ty snön, i smältande tillstånd 

 tung. kan då tillika i större mängd häfta sig fast vid barr och 

 grenar. 



Ofvan åberopade undersökningar om kortskottens rörelser 

 visa, att vidfästningsytan i fråga om en horisontal gren vid 

 barrens största iakttagna anslutning (minimiställningen) redu- 

 cerats till inemot hälften af hvad hon varit vid barrens mest 

 utspärrade ställning (maximiställningen); jemför den grafiska 



') Granen deremot. hvars knoppar regelbundet omkring 2 veckor senare 

 än tallens bölja svälla, skadas ej sällan af vårens frostnätter. 

 2) Enligt muntligt meddelande af D:r H. E. Hambeeg. 



