28 TH. ÖRTENBLAD, OM UEX HÖGNORDISKA TALLFORMEN. 



framställningen å fig. 17. Tall. I. För vertikala grenar blir 

 skilnaden ännu större. 



Snöbrottens skador mäste sålunda i väsentlig grad minskas 

 oenom barrens anskitningsförmåga. ^) A andra sidan torde en 

 utspärrad ställning, då alla barren blifva tillgängliga för sol- 

 strålarne, befordra assimilationen. Det är sjelfklart, att anslut- 

 ning företrädesvis eger rum under höst ocli vinter (den fuktiga 

 årstiden), det motsatta stadiet deremot under den varmare års- 

 tiden med relatift torr luft (våren och sommaren) d. v. s. 

 under vecretationstiden. 



IV. 



De fruktifikativa organen. 



Hanblommorna utvecklas proleptiskt från knoppar -) å för- 

 yngringsskottens nedre delar, hvilka knoppar till sin ställning 

 motsvara dem, som gifva upphof åt assimilationsskotten. Lik- 

 väl utvecklas blommorna tidigare än de gröna bladen, hvilket 

 synes afse, att pollenkornens spridning icke må hindras af 

 of v anför stående blad. 



') Oaktadt tallens förmåga att i viss grad skydda sig mot snöbrott, 

 blifva skadorna häraf å de trakter högst ansenliga, hvarest snön, såsom i 

 mellersta Europas bergstrakter, i stora massor faller smältande och hvarest 

 ett höjdbälte fått den betecknande benämningen x-snöbrottsregionen». Till denna 

 förmår tallen vanligen ej uppstiga just i följd af snöbrotten, hvaremot granen 

 i detta afseende är mindre ömtålig. Granen går sålunda högre än tallen, 

 som betecknas såsom iein Bavm der Eheney. Eedan Wahlenberg anmärker 

 emellertid (i Flora Lapponica p. 32), att tallen inom nordliga delarne af 

 vårt land uppstiger till en större absolut höjd än granen, hvilket förhållande 

 WlCHURA (i Flora 1859) upptager såsom en utmärkande egenskap för tallen 

 i norra Sverige. Orsaken till denna olikhet är emellertid i hufvudsak icke 

 att söka hos trädet utan hos klimatet I nordliga delarne af vårt land in- 

 träffa snöfall nästan uteslutande vid låg värmegrad, under fryspunkten. Detta 

 gör dels, att snön är torr och lätt, dels att han icke har benägenhet att fästa 

 sig å träden. Det är i följd häraf, som vi i våra norra provinser sakna snö- 

 brottsregion. Tallen kan derföre obehindradt hålla jemna steg med granen 

 och ofta öfverskrida hennes höjdgräns. (Härom torde jag blifva i tillfälle att 

 en annan gång lemna en fullständigare utredning.) Afven om man sålunda 

 villigt medgifver, att vår nordliga tall har segare ved än t. ex. den tyska 

 och i öfverensstämmelse härmed mindre benägenhet att skadas af snöbrott, 

 toi'de dock klimatiska förhållanden vara hufvudorsaken till olikheten rörande 

 höjdgränsen, och denna olikhet icke vara förtjent af att anses såsom en art- 

 karakter. 



^) Vanligen utvecklas hanblommor från alla knoppar nedtill, rundt om 

 skottet; undantagsvis förekomma assimilations- och florala knoppar om hvar- 

 andra, de senare då till ringa antal. 



