HIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. III. N:0 11. 31 



blommor förekomma äfven längre ned å sagde skott, se tig. 2, 

 Tafl. II, och i ett par fall har jag iakttagit kottar inemot basen 

 af sista föryngringsskottet, medan dess öfriga delar uppburit 

 endast assimilationsskott. 



Medan vi finna hanblommorna a de svagare föryngrings- 

 skotten, förekomma honblommorna å de kraftigare, å hufvud- 

 axelns skott såväl som å biaxlars. Han- och honblommor å 

 samma föryngringsskott äro en sällsynthet. Xågra sådana fall 

 observerade jag sista sommaren (1887) å hemmanet Ofver Ris- 

 sjö i Asele socken, Vesterbottens län; torkade exemplar äro 

 öfverlemnade till Naturhistoriska Riksmuseet i Stockholm. 



Honblommor kunna visa sig hos ungträd af 10 till 15 års 

 ålder, någon gång t. o. m. ännu tidigare, hvarvid hufvudaxelns 

 skott bära de första blommorna. Afven den högnordiska tallen 

 producerar sålunda normf^lt tidigare hon- än hanblommor; och 

 vid mycket långt framskriden ålder, sedan trädet icke längre 

 bär hanblommor, frambringar det ännu honblommor. Afven de 

 äldsta tallar, jag varit i tillfälle undersöka, (den äldsta, fäld 

 inom Norrbottens län å Tärendö allmänning, var 520 år) hafva 

 visat sig kunna producera honblommor. Sterila tallar, hvilka 

 icke ens genom afFallna kottar kunnat påvisas hafva egt en 

 fruktiflkationsperiod, anträffas i enstaka fall. Ett sådant träd 

 lät jag sommaren 1885 fälla inom björkskogsregionen å fjellet 

 Wittangivaara i Norrbottens län omkring 460 m. öfver hafvet, 

 d. v. s. c:a 40 m. ofvanför den höjd, der tallen här upphör 

 att bilda skog. 



Honblomskotten sitta vanligen enstaka eller parvisa men 

 förekomma äfven gyttrade i större antal. Den största gyttring 

 tallkottar jag inom norra Sverige (vid Mala i Vesterbottens 

 län) sett, innehöll 35 st. Under ymniga fruktiflkationsår äro 

 gyttringar icke sällsynta. Ett sådant år var beträffande Norr- 

 botten 1884 och för vissa trakter af samma län äfven följande 

 år, hvaremot under 1886 honblommor voro mycket sällsynta. 

 Sannolikt hafva Wichuras resor i Norrbotten egt rum under 

 ett för tallen svas^t blomning-sår, likasom ock året näst före 

 detta icke medfört ymnig kottbildning, då denne författare så- 

 som betecknande för den högnordiska tallen framhåller, ^) att 

 icke mera än två kottar skulle förekomma på samma för- 

 yngringsskott. Från just den trakt, Wfchura besökt (Lule 



') Flora 1859, N:o 26. 



