34 TH. ÖRTEXBLAD, OM DEN HÖGNORDISKA TALLFORMEN. 



Sverige icke stått mig till buds. ^Möjligen skulle skilnaden 

 mellan de angifna maximitaien i sä fall blifvit mindre. 



Kottskaftet är i regeln kort och dess utveckling sälunda 

 öfverensstämmande med kottens. Hos ofvannämda kottar från 

 Storlien öfverstiger skaftets längd icke 3 ä 4 mm., fig. G, 

 Tafl. II. I vissa abnorma fall kan det likväl nå betydlig längd. 

 Från en kottgjttring, som blifvit så tät, att icke alla kottarna 

 haft utrymme bredvid hvarandra, i följd hvaraf ett par trängts 

 utanför, har jag uttagit en af dessa senare och funnit att skaftets 

 längd uppgår till 20 mm., se fig. 7, Tafl. II. 



Antalet frön i hvarje kotte är hos den högnordiska tallen 

 rino-a. Invid vegetationsgränsen innehålla kottarne oftast icke 

 några frön; så är förhållandet med de vid Storlien insamlade, 

 och jag har gjort samma iakttagelse på skilda ställen i Norr- 

 botten. Med anledning häraf har jag redan förut ^) uttalat 

 den åsigt, att tallens vegetationsgräns ligger ofvanför hennes 

 normala fröbarhetsgräns. Möjligen frambringa dessa högst 

 uppe stående tallar under särdeles gynsamma förhållanden gro- 

 bara frön. Sannolikare är dock, att de icke kunna reproducera 

 sig, och att de för sin egen tillvaro hafva att tacka frön från 

 lägre trakter, af en tillfällighet förda dit upp. 



Kottar från norra Sveriges skogstrakter innehålla sällan 

 mera än 40 frön, oftast mindre, hvilket, om två fröämnen an- 

 lagts under hvarje kottfjäll, är öfverraskande ringa. Endast 

 under omkring en tredjedel af kottfjällen komma frön till ut- 

 veckling, och af de två fröämnena utvecklas oftast blott ett. 

 Under de tre fjäll, som bilda kottens spets, finnas aldrig några 

 frön; ofta sakna äfven ett eller flera af de följande fiällen frön 

 eller hafva slöa sådana. Under de derpå följande fjällen ända 

 upp till det ställe, der kotteaxeln är tjockast, finna- vi de bästa 

 fröen, derefter några fjäll med slöa frön, hvarefter alla fjäll å 

 kottens bakre del, utgörande mera än halfva antalet af samt- 

 liga kottfjällen, äro tomma. Frövingar förefinnas emellertid 

 under alla fjäll. 



Vända vi oss nu till fjällens inre byggnad, finna vi, såsom 

 EiCHLEii framhållit, -) hos täckfjällen bladets normala orientering 

 af phloem och xylem, medan hos kottfjällen väfnaderna intaga 

 en omvänd ordninsf. 



') Se Om Norrbottens skogar (Bihang till Domänstvrelsens xinderd. be- 

 rättelse 1885). 



^) iJber die weiblichen Bluthen der Coniferen. 



