BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HAKDL. BAND 13. AFD. III. N:0 11. 35 



Täckfjällen hafva, likasom primordial- och lijertbladen, en 

 odelad kärlstam. 



Fig. 9, Tafl. II framställer i tvärsnitt en del af ett kott- 

 fjäll. Ytterst vid a se vi ett eller två lager (någon gång flere) 

 parenkymatiska celler med ett mörkt färgadt innehåll; cellerna 

 äro olika stora, och den yta de bilda blir ojemn. Dessa celler 

 förläna kottfjällen deras å lUsidan mörkbruna färg, hvilken i 

 följd af ytans ojemnheter synes matt. Vid b vidtager ett 

 starkt utveckladt lager tjockväggiga och långsträckta celler, 

 hvilka i längdsnitt äro afbildade å Tafl. II, fig. 10 h. I den 

 derpå vidtagande tunnväggiga cellväfnaden se vi dels några 

 hartskanaler, Tafl. II, fig. 9 c, dels ett kärlknippe d. Den mot 

 kottaxeln vända sidan utgöres af 2 till 4 lager ofärgade, tjock- 

 väggiga celler, bildande en jemn begränsning. 



Kottfjällets nedersta del visar en från början odelad kärl- 

 stam (mera än en utgående från kottaxeln har jag nemligen 

 icke iakttagit hos den högnordiska tallen). Denna förgrenar 

 sig starkt, i 6 a 8 stammar, vid den höjd der fröen ligga, 

 hvarpå flera af dessa stammar ytterligare dela sig. Vi finna 

 sålunda högre upp 10 till 1-4 kärlstammar. Ett tvärsnitt öfverst 

 genom ajjofysen visar vanligen ett ringare antal stammar än 

 vid fjällets midt, antydande att icke alla fortlöpa till dess 

 spets utan upphöra på något olika höjd 



I fråoa om tallens frön har iag konstaterat Schubelers 

 iakttagelse, att de norrut aftaga i storlek; ^) derjemte synes 

 äfven grobarhetsprocenten blifva mindre, att döma af de prof 

 jag under de fyra sista åren varit i tillfälle erhålla. Då emeller- 

 tid åren 1883 — 1886 varit för fröproduktionen ogynsamma, 

 torde det vara vilseledande att här lemna en framställning af 

 de resultat, jag vunnit rörande fröens tyngd, storlek, grobarhet 

 m. m. 



Af frö vingen meddelas en 5 gånger förstorad bild å fig. 11, 

 Tafl. II, utvisande att väfnaderna äro hela äfven i den för- 

 djupning fl, der fröet legat. Vanligen är emellertid detta parti 

 så hårdt fästadt vid fröet, att det ej kan lösgöras utan blir 

 qvarsittande på fröets ena sida, hvilken derföre får samma 

 jemna och glänsande yta som frövingen, medan den andra är 

 matt. Emedan frövingen af sagda anledning i regeln går 



') SCHUBELEE, Dr. F. C, Norges Yffixtrisre. Iste Bind. Christiania 

 1885. Sid. 381. 



