BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAB. HANDL. BAND 13. AID. III. N:0 12. 5 



ensstäinnieise, att antagandet af en härledning af den nionokoty- 

 ledona kärlsträngstypen frän den, som förekommer lios lianun- 

 culaceerna, ligger nära till hands. Men då, såsom ofvan citerade 

 författare mena, det e^entlio-en är Alismaceerna, hvilka bland 

 monokotyledonerua närmast sammanhänga med gruppen Ranun- 

 ■ulacew, hade man skäl att vänta, att deras anatomi äfven 

 skulle öfverensstämma. 



Då så likväl icke ilr fallet och då Alismaceernas kärl- 

 strängstyp helt och hållet afviker från Eanunculaceernas och 

 Liliaceernas, kan detta endast finna en förklaring, om man tager 

 i betraktande de helt och hållet förändrade lefnadsvilkor, under 

 hvilka Alismaceerna existera. Ehuru Nymphaeaceerna äro mycket 

 olika utvecklade med afseende på kärlsträngsystemet, är detta lik- 

 väl intet hinder att bland dikotyledonerna ställa dem nära Ranun- 

 culaceerna, och så bör ju ej heller Alismaceernas afvikande 

 anatomi lägga något hinder i vägen för deras antagna slägt- 

 skap med Ranunculaceerna, då de, liksom Nymphasaceerna, ut- 

 vecklat sitt kärlsträn o-s vstem enlioft den för vattenväxter all- 

 mänt gällande regeln. 



flag syftar här på J. Costantins') undersökningar öfver 

 kärlsträngsystemets reduktion hos vattenväxterna. 



Genom sina experiment och uudersöknino-ar har nämligen 

 denne författare funnit, att kärlsträngsystemet undergår en be- 

 tydlig förändring, om en i vanliga fall på land växande planta 

 tvingas att lefva i vatten. En dylik olikhet existerar äfven hos 

 de normala vattenväxterna i jemförelse med landväxterna och 

 denna olikhet tyckes äfven utsträcka sig till de delningar, genom 

 livilka ur den unga prokambiumsträngen den fullt utbildade 

 kärlsträno-en framo-år. Beträffande byo-o-naden af kärlsträno-arne 

 hos vattenväxterna, är det hufvudresultat, CosfANTiN har upp- 

 nått, i korthet följande: genom vattnets inverkan hejdas ut- 

 vecklingen af fibrovasal-systemet. — Att det då icke kommer 

 till utvecklino- af en kambiumzon är lätt tänkbart. Hos alla 

 de i vatten växande monokotyledoner, jag undersökt, saknas 

 också i själfva verket hvarje antydan till något sådant. 



]\Ien kommer växten att växa på land och dess öfver- 

 jordiska delar att höja sig i luften, då framträder genast mer 

 eller mindre klart Ranunculu sty pen. 



') Structare de la tige des plantes aqnatiqaes. Ann. å. se. nat. 

 Sér. 6, T. 19. 



