10 ANDEKSSON, OM MONOKOTYLKUONERKAS KÄKLSTRÄNGAtt. 



<l('lnr lio'o"a de ifussowska protoxylcm- och protofloemcellerna 

 och emellan dessa ligoa i tydligt radial ordning kärlsträngens 

 öfriqa elementer. Närmare protofloemcellerna synas dessa hafva 

 ino-ått i lifligare tangentiala delningar. Det lider intet tvifvel, 

 att ett kambium här föreligger, ehuru det är jämförelsevis 

 starkt reduceradt och dess verksamhet inskränkt till ett mycket 

 tidio-t stadium af kärlsträngens utveckling. Liknande är för- 

 hällandet hos Carex, Jiinciis och Scirpus. 



Sin höo-sta utveckling vinner denna typ hos Graminece. 

 och detta äfven hvad kambiet heträftar. Jag har af denna 

 familj endast undersökt Zea Mai/s L. och beskrifver förhallan- 

 det sådant det hos denna växt framträder. 



En ung kärlstriiug ur slidan af ett bland de första bladen 

 pä groddplantan ter sig pä ett tvärsnitt på följande sätt (Tafl. 

 I, bild o). Samtliga dess elementer intaga en tydligt utpräglad 

 radial anordning, ännu knappast störd af att i det blifvaude 

 xvlempartiets midt några (pa afb. tre st.) kiirl äro bildade. De 

 bada sidostälda, stora porkärlen äro här endast antydda genom 

 ett par celler, som äro något mera sträckta än de öfriga. Den 

 luftlakun, som är karaktäristisk för kärlsträngarne hos Zea 

 M<ii/.-<, är nu stadd i bildning, och sker detta genom att de 

 intill det innersta kärlet belägna cellerna lösa sig ifrån dess 

 väggar. Ifrågavarande kärl lörstöres sedermera. 



Floempartiet är tydligt afskiidt från xylemet genom en 

 väfnad, hvars kambiala natur ej kan förnekas. Utåt äro floe- 

 mets celler försedda med tjocka ljusbrytande väggar. 



J det äldre, fullständigt färdigbildade kärlknippet — äfven- 

 ledcs från bladslidan — är emellertid kambiet försvunnet, och 

 den enda antydan till att ett sådant deltagit i kärlsträngens 

 bildande, synes vara den radanordning, som floemets centrala 

 celler intaga. Dess periferiska haf^'a utvecklat sig till meka- 

 nisk väfnad, och på den plats, där iiuder en tidigare period 

 af kärlsträngens lUveckling ett kambiumskikt uppträdde, ut- 

 bildar sig nu en zon förtjockade celler liksom hos Juncus. 



] en temligen långt i utveckling framskriden kärlsträng 

 från stammen är däremot kambiumzonen vida bättre bibehållen. 

 Afbildningen (Tafl. T, bild 4) framställer en del af en sådan 

 kärlsträng ocli visar, att ett till och med ganska högt utveck- 

 ladt kambium är för handen. Genom utvidgningen af såväl 

 kärl som floemceller trängas dessa kambiurnceller likväl be- 

 tydligt tillsammans, och under utvecklingens lopp förvedas 



