BIHAXG TILL K. sv. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. III. N:0 12. 11 



flet parti, som ligger mellan de båda stora sidostiilda kärlen. 

 jNIen äfveu })å ett fullt utbildadt stadium låter kårlsträngens 

 byggnad ana, att den en gång tillviixt genom ett kambiums 

 Terksamhet. 



De fullt utbildade kärlsträngarne hos gruppen Ghunifiorce 

 bilda, som sagdt, en typ för sig. Men på ett tidigt stadium, 

 <lä ännu icke de båda sidostälda porkärlen bildats och endast 

 de först uppträdande difFerentieringarne i kiirlsträngCB kommit 

 till stånd, visar sig vid en jemförelse mellan tvärsnitt af kärl- 

 strängar hos t. ex. Cyperns och Amomuiu sp. en tydligt 

 framträdande likhet. 



Scitaminese. 



Af bildningen (Tafl. I, bild 5) af ett tvärsnitt genom en ung 

 kärlsträncr af Åniornnm iemförd med en afbildnincr af ett dvlikt 

 hos Cyperns (Tafl. I, bild 2) visar tydligen stor likhet. Kambiet 

 synes nästan vara något mer utveckladt hos Ainomum, men 

 den unga kårlsträngens elementer visa sig för öfrigt intaga 

 alldeles samma radiala anordning som hos Cyperns. 



En annan Scitaminc, som jag här undersökt, nämligen 

 Canna sp., öfvcrensstämmer så till vida med Åinomnm, att 

 ett ganska väl utveckladt kambium linnes i den unga kärl- 

 sträuoen i stammen. I kärlsträn "en från slidan af ett ungt 

 blad kan likaså ett kambium spåras. Här framträder äfven en 

 kärlsträngstyp sådan som den i bladet hos Typha. 



Spadicifloree. 



Ett nära sammanhang med nyssnämnda båda växter visar, 

 med afseende på kärlsträngens utveckling, Typha. I ett em- 

 bryonalt stadium och under utvecklingens första skede är lik- 

 heten dem emellan än mer framträdande, än den synes vara 

 mellan de fuUbildade kärlsträngarne. 



Typha (Tafl. I, bild 6) hänföres också af Eussow till 

 Scita}ninéiy-[)GX\, hvilken skulle karaktäriseras genom kärlsträn- 

 i>ens lån«fsträckta form på tvärsnitt, iusnörino-en mellan xvlem 

 och floem samt af de på detta ställe belägna, med vida 

 lumina försedda ledninofscellema. 



