12 ANDERSSON, OM MONOKOTYLEDONEKNAS KÄRLSTllÄNGAR. 



Den ännu embryonala kiirlsträngen afviker till sin bygg- 

 nad från ofvan skildrade typ och utvecklar sig först senare i 

 öfverensstiimmelse därmed. Att fioemets elementer hafva till- 

 ökats igenom verksamheten hos ett kambium framgår tvdlig;t af 

 afbildningen (Tafl. I, bild H), där samtliga kärlsträngens celler 

 liffffa ordnade i radiala rader. I den innersta delen synas de 

 första kärlen vara bildade och i rad utåt frän dessa märkas 

 några vida celler, hvilka sedermera utveckla sig till kärl. 

 Utanför dessa följer nu en kambiumzon, hvars celler äro stadda. 

 1 tano-entiala delningar. Snart upphöra delningarue och genom 

 sträckning af de inre kambiumcellerna uppstå dessa vida led- 

 ningsceller, om hvilka Ru.ssow talar såsom kännetecknande för 

 typen. 



Om så pass tidiga stadier af kärlsträngim, i hvilka endast 

 protoxylem- och protofloemelementen nyss äro anlagda, hos 

 Juncns, Sci7'pus, ö^pents, Care.v, Zea Mai/s. Amomnrn^ Canna 

 och TypJia sålunda jemföras med h varandra, kan mellan dem 

 en tvdlio-t framträdande likhet iakttagas, hvars förnämsta grund- 

 dracr bestå i kärlsträngens på tvärsnittet något afiånga form, 

 dess cellers radiala anordning, de vanligen i rad liggande proto- 

 xylemcellerna, den lilla gruppen protoiioemceller i iloemets 

 yttersta del samt slutligen närvaron af en kambiumzon, hvil- 

 ken visserligen varierar nåo-ot i utvecklino-. 



Hos den Typhaceerna närstående familjen Aracece in- 

 träder en ytterligare reduktion af kambiumzonen, åtminstone 

 är detta förhållandet hos den representant fiir denna familj — 

 Alocasia (fir/antea (?) — , som jag här undersökt. 



Något egentligt kambium kan man väl knappast påstå att 

 här förefinnes. Prokambiumsträngen tillväxer genom delningar 

 i alla riktningar (Tafl. I, bild 7), men såsom ett till ytterlig- 

 het rcduceradt spår af det monokotyledona kärlsträngskambiet 

 kunna några få tangentiala delningar mellan xvlcm och floem 

 betraktas. Afbildningen (Tafi. I, bild 8) visar detta. 



Reduktionen kan fortgå vidare, icke allenast hvad de kam- 

 biumrester som finnas hos Alocasia beträffar, utan äfven hvad 

 hela kiirlsträngen angår, och sålunda uppstår den rudimentära 

 bildning, som utgör kärl- eller ledningssträngen hos Lenuia '). 



') An.^ående kårlsträngsystemet hos Z^OT?<rr,seTpcHiSTiAKOKrA'er.«iuch 

 einer versleichend anatomischen Untersuchuug des Stengels oinigor Lem- 

 naceen (BuU. d. soc. nat. d. Moscou 1869) och DE BaRY, Vergl. Anat. 

 s. 385. 



