18 ANDERSSON, OM MONOKOTYLEDONERNAS KÄRLSTRANGAR. 



oen ter si^ på tvärsnitt såsom en från grundparenkymet skarpt 

 afskild, cUiptisk cellgrupp, hvars samtliga elementer intaga en 

 radial ordning. Protolloemceller äro bildade, i de flesta fall 

 före de primära kärlen, hvilka bilda en liten hopträngd grupp 

 i kärlsträn o-ens innersta del. Utanför dessa primära kärl börjar 

 den sekundära kärldelen att differentiera sig, några cellers 

 lumina tilltao-a i vidd ocli det är isynnerhet två sidostälda, 

 med Gramineernas stora porkärl jemförliga, hvilka genom sin 

 förhärskande storlek äro i ögonen fallande. Genom tangen- 

 tiala delniuoar, som uppträda i fioemets inre del, uppkom- 

 mer ett kambium, hvilket bidrager att öka cellernas antal i 

 kärlsträngen. 



Den typ, som här träder oss till mötes, öfverensstämmer, 

 om man bortser från de två sidostälda kärlanlagen, nästan helt 

 och hållet med Uliiantypen på ett motsvarande stadium. Jag 

 uppskjuter dock att tala om Liliaceerna tills vidare och vänder 

 miff först till Smilacinece och Brorneliacece. 



Hos Convallaria poh/c/onatniii L. är kambiet betydligt re- 

 duceradt. I öfrigt närmar sig kärlsträngens typ den, som före- 

 kommer hos Lilium. 



Convallaria majalis L., hos hvilken jag undersökt kärl- 

 strängarne i bladet, visar sig däremot ega ett kärlsträngskam- 

 bium af ungefär lika hög utveckling som det hos en del Or- 

 chideer, t. ex. Orchis maculata. 



DraccBna är inom denna grupp måhända den, hvars pri- 

 mära kärlsträno;ar i detta afseende äro bäst utbildade. Som 

 afbildningen (Tafl. II, bild 20) visar, uppträder i den unga 

 kärlsträngen ett kambium mellan floem och xylem. Men under- 

 söker man ett fullbildadt primärt kärlknippe, står ej att finna 

 minsta spår till ett kambium. Kärlsträngen är nu, ifrån att 

 uti ett tidigt stadium hafva varit kollateralt bvsfd, koncentrisk 

 och det är då lätt att tänka, att vid utvecklingen af kärl och 

 trakeider i hela dess periferi en förskjutning af floemets celler 

 egt rum, hvarigenom kambiet blifvit oigenkänneligt. 



Af familjen Brorneliacece har jag endast undersökt Acan- 

 thostachys strobilacea. 



Den fuUbildade kärlsträngen i bladet liknar i icke obe- 

 tydlig grad den typ, som förekommer hos Juncus. Under sitt 

 lopp från bladets bas uppåt undergår den en förändring. Vid 

 bladbasen är den något bredare, floera och xylem skiljas från 

 hvarandra af en zon vida, på tvärsnitt grundväfnadslika led- 



