BIHANG TILL K. sv. VKT.-AKAI). HANDL. BAND 13. AKl). III. N:0 12. ]1» 



ningsceller (RussOAv). Högre upp i bladet äro i motsvartmde 

 del af kärlstränoen dessa vida celler ersatta af nåeot tränfre, 

 hvilkas väggar äro förtjockadc. Just genom detta och äfven 

 genom de båda stora sidostälda kärlen påminner kärlstränoen 

 om den lios Juncus. Men hur ter den sig på ett yngre 

 stadium? 



Alldeles så som de embryonala kärlsträn warne hos t. ex. 

 Brahea, d. v. s. en kambiumzon är hos den väl utvecklad. 

 Protofloemceller bildas, men synas icke ingå i den sig senare 

 förtjockande bastbeläggningen, utan trängas vid dennas utveck- 

 ling tillhopa i floemets yttre del. 



Inom de tre grupperna Palmce, Orchidece och Liliifioroi är 

 det Liliaceerna, hvilka stå på höjdpunkten i fråga om utveck- 

 lingen af ett kambium, och deras kärlsträngstyp kan betraktas 

 som bildande en föreningslänk mellan den slutna (d. v. s. in- 

 terfascikulärt kambium saknande) dikotyledona kärlsträngstypen 

 och den typ, som förekommer hos de öfriga monokotyledonerna. 



Af de Allium- och Liliumarter, jag undersökt, lemnas här 

 åtskilliga afbildningar, särskildt af Lilmm Martayon L. och 

 Lilium candiduni L., och jag ställer bredvid dessa två olika 

 stadier af en kärlsträng hos Ranunculus repens L. (Se Tafl. II, 

 bild 14—19). 



Ett af kärlsträngens i stammen tidigaste stadier hos Z^7^Mm 

 Martagon L. är afbildadt på Tafl. Il, bild 14. I den unga 

 prokambiumstränffen, hvars samtlig-a elementer lio-o-a ordnade 

 i radiala rader, hafva några kärl läno-st inåt bildat siof. Någon 

 gräns mellan floem och xylem står likväl ej att upptäcka. 

 Tydligt utbildade protofloemceller äro för handen och de första 

 delningarne af ett floemet tillökande kambium kunna iakttagas. 

 Det synes nämligen, som om den kambiumzon, hvilken nu så 

 småningom utbildar sig, skulle tjena till att öka hufvudsak- 

 ligen floemets elementer, under det att xylemet utbildar sig 

 genom sträckning och förtjockning af de redan förhanden- 

 varande cellerna. Att äfven en och annan af kam biets dotter- 

 celler finner användning i xylemdelen, är dock möjligt. 



Såsom af bildningarne torde visa, förhåller sig kärlsträngen 

 af Lilium candidurn (Tafl. II, bild 15) på samma sätt; och 

 ställes nu bredvid dessa en bild af kärlsträngen hos Ranun- 

 eulns repens på ett jemförligt tidigt stadium (Tafl. II, bild 16), 

 synes skilnaden dem emellan vara nästan ingen. De få pri- 

 mära kärl, som här äro bildade, hafva sin fullkomliga mot- 



