BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 12, AFD. III. N:0 1. 5 



Planta serie simplici cellularum fonnata. Incrementum plantarura 

 bipaititione cellularum intercalare. Cellula3 cylindricEe binucleataj. 

 Nuclei bini cellularum vegetantium ina^quales, unus major, alter 

 minor. Chlorophori in unaquaque cellula singuli, parietales fasciaj- 

 formes, semiannnliformes. Dissepimenta cellularum crassitudine inie- 

 quali. Zoospora? adhuc ignota?. Propagatio fit cellulis vegetativis 

 in cellulis perdurautibus, membrana incrassata, transformatis. 



Af denna diagnos framgår att slitgtet har sin plats bland 

 de s. k. enkla Confervacéerna. Genom sina ogrenade, inter- 

 kalart tillvitxande celltrådar liknar det slägtet Conferva (L.) 

 WiLLE [incl. Microspora Thur.], Ulothria- KtJTZ. samt de ogre- 

 nade formerna af Rhizoclonium KtJTZ. Från dessa slägten 

 skiljer det sig skarpt genom beskaffenheten af sina celler. 

 Såsom genusnamnet är afsedt att antyda, eger hvarje vegetativ 

 cell två cellkärnor, af hvilka den ena är påtagligt (och oftast 

 betydligt) större än den andra; se taflan, bild II 4 och 7, 1 

 och 2, 1 och 3 o. s. v. Mellanväggarne mellan cellerna äro 

 äfven olika starkt utvecklade. Somliga äro många gånger 

 tjockare än andra; jemför hos bild II mellanväggarne a och 

 b med mellanväggarne c och d. 



I hvarje cell finnes endast en klorofor och denna är skillik 

 samt parietal. Hos den på Hohe Tatra funna formen har den, 

 närmare bestämdt, gestalten af en plattad ring, som dock ej 

 sträcker sig rundt om cellens lumen, utan är föga mer än 

 half. Då den derjemte är temligen smal, bildar den — un- 

 gefär som hos vissa former af Ulothrix zonata (VV. & M.)^) — 

 ett grönt band tvärs öfver cellens midt; se bild I och II, de 

 starkare skuggade partierna. 



Till jemförelse må erinras derom, att slägtena Conferva 

 och Ulothrnx hafva enkärniga celler, hvarjemte slägtet Con- 

 ferva utmärker sig genom en egendomlig, särdeles karakteri- 

 stisk struktur hos cellväggen-). Slägtet Rhizoclonium har an- 

 tingen enkärniga eller 2 ( — 4)-kärniga celler, men cellkärnorna 

 i hvarje cell äro här lika stora-'). De tre nu nämnda slägtena 



') Se t. ex. A. Dodel. Die Kraushaar-Alge Ulothrix zonata. Tafl. 1, fig.5 



b & c. (Pringsheim's Jahrbiicher fur wissensch. Botanik. Band 10. 



Leipzig 1876. 

 2) N. WiLLE. Algologiske Bidrag I. Om Celledelingen hos Conferva 



(Christiania Videnskabselsk. Forhandl. 1880); samt Ferskvandsalger 



fra Novaja Semlja (Öfvers. af K. Svenska Vetensk. Akad. Forhandl. 



1879, N:o 5, sid. 64). 

 ') Jfr A. BoRZi. Studii Algolpgici. Fasc. I. Messina 1883. Sid. 55—60. 



Tafl. V, fig. 1 och 2. — Äfven de af Fk. Schmitz i Unters. tib. d. 



Zellkerne d. Thallophyten (Sitzungsber. d. Niederrhein. Gesellsch. f. 



Nat. u. Heilk. zu Bonn. 4 Aug. 1879) sidan 7 omnämnda >större Con- 



