18 WARMIXG, OM NOGLE ARKTISKE V.EXTERS BIOLOGI. 



de Redskaber, der hos andre Arter tjene ved Krydsbestövnin- 

 gen, specielt altså Hornene på Anthererne, som ber blive over- 

 flödiofc, gå tabte eller ikke komme til Udviklino-. — 



Arctostaphi/los uva ursi står selvfölgelig i bele sin Byg- 

 ning nsr ved Å. alpina, men afviger dog også i vaesentlige 

 Punkter. Dens Voxemåde er omtrent den samme, men dens 

 Skud blive dog meget laengere, end jeg har set A. alpinas; 

 dens Blade ere som bekjendt vintergrönne. Blomsterstandene 

 aulffigges Aret forud, og her i Danmark har jeg allerede i Juli 

 Måned fundet dem omtrent ^/, Cm. länge og staerkt nedad- 

 böjede; de ere simple Klaser med Blomsterne stöttede af små 

 Höjblade, der ikke synes at kunne yde dem meget Dsekke. 

 Den vegetative Skuddannelse er ikke her knyttet til det ilorale 

 Ars-Skud, der overhovedet er svagt afgrsenset fra den fore- 

 gående, endnu rent vegetative Skud-Del, men den er henlagt 

 isaer til Axlerne af de överste Lövblade under Blomsterstanden. 

 Blomsten afviger isaer i fölgende fra A. alpinas: Krönen er 

 livlig farvet, og da Blomsterstånden hseves höjere i Yejret og 

 er mere rigblomstret, blive Blomsterne derved mere synlige; 

 Svfelget er i Almindelighed en Smule videre, men dette er dog 

 tilstraskkeligt til at få biologisk Betydning; dertil kommer, at 

 Hårklsedningen, der i det hele er dannet af kortere Hår, ikke 

 går ud på Krönens Taender, eller i alt Fald er meget spar- 

 sommere der end hos ..-4. alpina; Svselget er altså ikke så 

 lukket; Hornene på Anthererne ere länge og ru eller smä- 

 piggede; Antherernes Porer meget mindre. Det er klart, at 

 her er en bestemt Tilpasning til Krydsbestövning, og långt 

 mindre Mulighed for Selvbestövning; denne Art går io også 

 långt laengere mod Syd end A. alpina og lige ud til Havet i 

 sydligere Egne, f. Ex. i Danmark endog på Heder ved Ye- 

 sterhavet. 



Blandt de övrige nordiske Ericineer har Andromeda poli- 

 folia efter min Opfattelse störst Lighed med Arctostaplujlos 

 uva ursi, og da dens Blomsterbygning, så vidt jeg ved, endnu 

 ikke er bleven biologisk sammenliguet med dennes, vil jeg 

 meddele lidt derom, foruden nogle Figurer (Fig. 6). 



Dens vegetative System afviger fra Arctostaphylos' s og de 

 fleste andre Ericaceers derved, at den har underjordiske I.av- 

 blads-Udlöbere, der ende med ret Spids og danne fine, ofte 

 hårfine, staerkt forgrcnede Birödder. Skuddene begynde med 

 Lavblade. De kraftigste nye Skud udvikles under Blomster- 



