24 WARMIXG, OM XOGLE ARKTISKE V.EXTERS BIOLOGI. 



kunne föregå nogenlunde let, i de sidste vil den vaere me^ret 

 vanskeligofjort eller nsstea umulig, da Blorasten jo stadig er 

 opret. Denne större Laengde af Griflen beror ikke på nogen 

 Tilvgext af den under Blomstringen, thi i alle de inange 

 Exemplarer af Knopper, som jeg har undersögt, har jeg 

 fuudet de samme Lsengdeforhold, Ärret var höjere end på de 

 grönlandske. 



John Scott har i sin Afhandling: »On the functiou and 

 strueture of the reproductive organs in the PrimulaccEe» 

 (Journ. of the Linn. Soc, 8) p. 80 opfört P. strida Horn. 

 blandt »Diraorphic Species». Efter det mig foreliggende er 

 den i Grönland og Skandinavien fuldstasndig homomorf; om 

 denne Uoverensstemmelse beror på, at den i England virkelig 

 er dimorf, eller at vi kaldc to forskjellige Arter med samme 

 Navn, kan jeg ikke sige. Blöt en eneste Blomsterstand har 

 jeg fundet, hvis to Blomster udviste noget, der kunde se ud 

 som Kortgriflethed (Fig. F) og sammenstilles med den i 

 Fig. I afbildede Blomst som vserende den tilsvarende lang- 

 griflede; men når jeg ser hen til, at denne Fig. 7 fremstiller 

 den Blomst med overhovedet lasngst Griffel, som jeg har truffet, 

 og at Regelen er, at Laengden variercr mellem den i Fig. ^ og 

 den i Fig. 7J afbildede, medens der ingen Blomster findes med 

 Ärret under Anthererne, må jeg anse den i Fig, ./^afbildede 

 Form for tilfseldig og uden videre Betydning. Heller ikke 

 P. egalikensis er dimorf efter de få Analyser af dens Blom- 

 ster, som jeg har kunnet gjöre på tört Materiale. 



I dette Punkt er jeg i övrigt i Overensstemmelse med 

 AxELL, der også fandt P. strida homostyl (»De fanerogama 

 växternas befruktning», p. 27); men på den anden Side er 

 der flere besynderlige Uoverensstemmelser mellem mine og 

 AxELLS Blomster, hvilke jeg må överlade fremtidige Uuder- 

 sögelser at opklare. Jeg har ingenlunde fundet Blomsten så 

 staerkt proterandrisk, som Axell angiver, og ingen sinde har 

 jeg fundet en sådan Ltengdeforskjel mellem Pistillerne i unge 

 og gamle Blomster, som han afbilder p. 26 fig. e og/. Skulde 

 de sydligere, svenske Exemplarer virkelig vaere så meget 

 stairkere proterandriske end de norske? Hans Ord lyde: 

 »Hos Prirnula strida uppspringa anthererne vid blomm^ms 

 öppnande, hvaremot pistillen ännu är kort och märket ej 

 fullt utveckladt; sedan växer pistillen upp till jemnhöjd med 

 de numera tomma anthererna och märket börjar afsöndra 



