BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAU. HANDL. BANU 12. AFD. III. N:0 2, 35 



helt og holdent, og ovenfor og bag dem Ärret (Fig. 9 E; sam- 

 menlign liermed Fig. 10 B). Arfligens forreste Kant bliver 

 derfor ufejlbarlig ligefrem dyppet ned i Pollen (se også Fifj. 

 D og G), og ikke blöt det i Fig. 9 Fl afbildede Ar, men vist 

 nok naesten alle andre, som jeg har undersögt, bar store Majng- 

 der af Pollenkorn på Kanten, af hvilke mangfoldige i Regelen 

 vare spirede. I det hele synes Pollenkornene at spire med 

 stor Lethed også på andre Dele af Blomsten end netop Ärret; 

 Gäng efter Gäng har jeg fundct Pollenkorn spircnde mellem 

 Hårene på Underl^ben så vel af P. villosa som P. alpina, og 

 dannende der endog meget langc Pollenrör. Også på bageste 

 Arlap af P. villosa har jeg fundet spirede Pollenkorn. 



Det fremgår altså heraf, at P. villosa er ndmaerket skikket 

 til Selvbcstövning, medens de to andre netop ere stasrkt hin- 

 drede i at bestöve sig selv. 



Hvad Rolle de Hår spille, der findes indvendig i Blomsten 

 af alle tre Arter, kan jeg ikke sige noget sikkert om. Stöv- 

 dragerne ere helt orlatte, men Pistillen er hos alle Arter besat 

 med Kjertelhår. På Krönen findes Hårformer af tre forskjel- 

 ligc Slags: a) Kjertelhår, b) flercellede Hår iiden Kjertelhoved 

 og c) små rodhårlignende Hår eller Papiller. Kjertelhårene 

 have vaesentlig samme Bygning som de stilkede Kjertelhår, 

 hvilke Klein af bilder og beskriver hos P. alpina; siddende 

 Kjertelhår har jeg ikke bemaerket i Blomsten. En herhen hö- 

 rende Form er af biidet Fig. 11 F. Den 2:den Type (b) be- 

 står af flere i en Raekke ordnede Celler, der sfedvanligvis ere 

 bredere ved begge Ender end i Midten, og som endvidere ere 

 forsynede med linieformede Kutikularfremragninger, der oftest 

 ere ret regelma?ssig ordnede i nassten lodrette eller i til venstre 

 vredne Linier (en herhen hörende Form er af biidet Fig. 9 /); 

 de kraftigste af dem, sserlig når de stå nd mod Omkredsen af 

 det af disse Hår daekkede Område, dele undertiden den noget op- 

 svulmede Endecelle ved en lodret V^eg i to Celler, der ätter 

 kunne deles, og der gjöres Tillöb til et Slags Ho ved; dog tyder 

 Celleindholdet ikke på Sekretion. Den tredje Form er i sin 

 kraftigste Udvikling (hos P. vnlgaris) fremstillet i Fig. 11 E; 

 de består i en Udkrsngning af Överhudens Vseg til en kort, 

 konisk eller mere cylindrisk Papil; sådanne Udkn^ngninger 

 findes blöt i Sporerne af P. vulgaris og villosa, og de findes 

 njErmest den mod Sporens Spids vcndende Ende af de på- 

 gjaeldende Celler. Hos P. alpina fandt- jeg dem blöt antydede. 



