6 MAKIA LEWIN, HJEKTBLADETS ANATOMI HOS MONOKOTYLEDONERNA. 



YuccA ALOEFOLiA TRicoLOR L. (fig. 12). Hjertbladet 

 utgöres af en nedtill sluten slida, från hvilken ett skaft ut- 

 går, som ungefär på midten är skarpt böjdt, så att fröet 

 i dess spets kommer i jemuhöjd med slidans nedre del. 

 Troligen kan också hjertbladet räta ut sig. Hjertblad- 

 spetsen sväller betydligt upp och är liksom hela fröet till- 

 plattad (fig. 13). — Kärlsträ ngförloppet. Till hjertbladet af- 

 gifvas fyra kärlsträngar, hvilka alla nå dess spets. — Ofver- 

 huden. Klyföppningar finnas i riklig mängd, utom i spetsen. 

 Ofverhudcellerna der visa ingen sträckning utan äro helt 

 små och isodiametriska. 



Såväl hos JuNCTJS som Agate och YuccA är således 

 hjertbladet i någon mån metamorfoseradt till att göra tjenst 

 som absorbtionsorgan för fröhvitan. 



Hyacinthus candicans Bak. (fig. 4 — 9). Ofvanför en lång 

 hypokot}^ stamdel utgår hjertbladet. Det utgöres af en slu- 

 ten slida, som ändar i en liten spets, och tätt under denna 

 spets utgår skaftet, som uppbär fröet. Den i fröet insänkta delen 

 sväller något upp och har en fåra, så att den på tvärsnitt 

 ter sig nästan hjertlik. Denna fåra fortsätter på skaftet och 

 synes lätt på tvärsnitt (fig. 8). — Kårlsträngförloppet. I den 

 hypokotyla stamdeleu finnas fyra kärlsträngar. Från hvar 

 och en af dessa afgifvas kärlsträngpartier, som förena sig två 

 och två till tväune kärlsträngar, som gå upp i slidan och stå 

 motsatta hvarandra, hvar och en med sin veddel innerst 

 (fig. 7). Den, som befinner sig på den från skaftet vända 

 delen af slidan, går ända upp i dennas spets, gör der en 

 skarp böjning och går ut i skaftet; den andra når ej slidans 

 spets, utan gör dessförinnan en något svagare böjning ut i 

 skaftet och följer dettas mot slidan vända sida (fig. 9). Utan 

 någon förgrening löpa båda strängarne genom skaftet ut i 

 den i fröet insänkta delen, utan att dock nå ända ut under 

 öfverhudcn. — Öfverhuden. Ofverhudcellerna i hjertbladets 

 spets blifva sträckta i radiär riktning, så att de blifva tre till 

 fyra gånger så långa som breda. De blifva tillika delvis fri- 

 gjorda från hvar andra, så att de likna korta hår (fig. 6). 

 Ofverhudcellerna i skaftet ha den vanliga tangentielt sträckta 

 formen, men vid skaftets inträde i fröet blifva de allt kor- 

 tare och kortare, tills de antaga det nyss beskrifna utseen- 

 det. Klyföppningar finnas på skaftet och slidan, men ej i 

 Spetsen af hjertbladet. ^ ^^ '^^^ ^^älle der roten öfvergår i 



