10 MARIA LEWIN, HJERTBLADKTS ANATOMI HOS MONOKOTYLEDOXEIINA. 



modligeu ut sig senare. Dun i fröet inneslutna delen sväller 

 ^cke upp. — Kårlstr äng förloppet. Tvänne kärlsträngar gå 

 genom hjertbladet till dess spets utan någon förgrening. — 

 O/verhuden visar föga olikhet i spetsen och å öfriga delar af 

 hjertbladet. Cellerna bli i spetsen något kortare i lougitu- 

 dinel riktning, och deras ytterväggar bugta utåt temligen 

 starkt. Någon obetydlig sträckning i radiär riktning kan 

 märkas. Klyföppningar finnas utom på den i fröet insänkta 

 spetsen. 



Tradescantia discolok Herit. ,har en ända till o och 

 4 cm. lång hypokotyl stamdel. Hjertbladet har en sluten 

 jemförelsevis kort (omkring 1 cm. lång) slida, och från 

 dennas öfre del utgår ett mycket långt skaft, som i sin spets 

 bär fröet. Skaftets längd står troligen i samband ined läng- 

 den af den hypokotyla stamdelen. Spetsen af hjertbladet 

 sväller upp, så att dess diameter blir ungefär dubbelt så 

 stor som diametern af lijertbladet strax utanför fröet. — 

 Kärlsträngförloppet. Roten är tetrark. Från dess fyra kärl- 

 grupper utgå fyra kärlsträngar, som genomlöpa mellan- 

 leden. Strax nedanför slidan närma sig dessa strängar hvar 

 andra och bilda en stor oordnad grupp af kärlsträngar, från 

 hvilken tvänne strängar gå upp i slidan och böja öfver i 

 skaftet samt fortsätta genom detta ut till spetsen. De för- 

 grena sig ej, men i den upps valda spetsen utgå från deras 

 bastpartier långsträckta celler, tydligen ledningsväfnad. — 

 Ofverhudens celler äro i spetsen temligen tjockväggiga, ej 

 radiärt sträckta, blott med utbugtade ytterväggar. 



En annan art af slägtet Tradescantia, obekant hvilken, 

 visade hos en del exemplar samma långa hypokotyla mellan- 

 led och skaft som hos T. discolor med den olikhet dock, att 

 skaftet utgick från slidans nedre del. Hos andra exemplar 

 rådde den olikheten, att både hypokotyla internodiet ocli 

 hjertbladskaftet voro helt korta. Dessa variationer bero för- 

 modligen på de olika förhållanden, under hvilka -fröna gro, så- 

 som olika tillgång på ljus och värme. Hjertbladspetsen var i 

 alla undersökta fall kolflikt uppsväld inne i fröet. — Kärl- 

 strängförloppet. Mellanleden eger en enda sträng, från hvil- 

 ken tvänne afgifvas till slidan, en kraftigare och en svagare. 

 Båda dessa nå slidans spets. Den kraftigare har dock dess- 

 förinnan afgifvit en gren till skaftet, hvilken strax delar sig 

 i två eller tre grenar, som fortsätta ut genom skaftet till 



