18 MARIA LEWIN. HJERTBLADETS ANATOMI HOS MONOKOTYLEDOXERNA. 



lågblad följer efter hjertbladet. — Käo-lstr äng förlopp et. Den 

 hypokotjla stammens kärlparti afger fyra strängar till hjert- 

 bladet. Af dessa grena sig två närliggande i några grenar 

 (4 — 6), hvilka — förutom tvänne, som qvarlemnas — gå till 

 skaftet. Slidan kommer således fortfarande att ha fyra kärl- 

 strängar. I slidans öfre del böja dessa mot hrarandra två 

 och två, bildande tvänne bågar. Skaftets strängar förgrena 

 sig vid inträdet i fröet (så att de bli 12 — 14). De äro ute- 

 slutande periferiska och mötas i midten af hjertbladspetseu. 

 bildande ett svagt nät (fig. 32). — Öfverhuden har inga 

 klyföppningar. Dess celler äro såväl i den uppsvälda spet- 

 sen som i skaft och slida isodiametriska. Cellagret under 

 epidermis utgöres i den uppsvälda spetsen af små afrundade 

 celler, ganska lika öfverhudens, men cellerna derunder äro 

 stora och ha stora intercellularrum (fig. 33). 



Brahea filamentosa'). Hjertbladskaftet är snarare kort 

 än långt. Ett lågblad följer efter kotyledonen. Slidan är 

 sluten. — Kärhträngförloppet öfverensstämmer alldeles med 

 det samma hos Pritchardia. Således gå fyra kärlsträngar till 

 hjertbladet. Två af dem grena sig, böja ut i skaftet, hvur 

 och en qvarlemnande en gren i slidan, som derigenom fort- 

 farande kommer att få fyra strängar. I slidans öfre del mö- 

 tas dessa som hos P., likaså i den uppsvälda hjertbladspetseu. 



NirA FRUTiCANS Thbg. (fig. 37 — 43). Hos Martius finnes 

 eu groende Nipa (Vol III, Tab. 172, fig. II) afbildad. Han har 

 hemtat bilden från Blumes Rhumphia. Mig veterligt finnes ingen 

 annan af bildning af groddplanta af Nipa. Hvad som genast 

 faller i ögonen vid betraktande af Bltjmes figur är, att ingen rot 

 synes till, oaktadt utvecklingen är så långt framskriden, att 

 flcre blad äro utvecklade. Den främre hälften af fröskal och 

 fröhvita är borttagen. Man ser en långsträckt afrundad kropp, 

 den uppsvälda hjertbladspetscn, inne i fröhvitan, och från 

 den samma utgå flere slidformiga blad. Nedanför dessa synes 

 ett litet slidformigt organ. I texten säger Blume, att strax 

 ofvan den uppsvälda delen synes en liten tunn kägla, som 

 han tyder som rot. Det egendomliga skulle då bär inträffa, 

 först och främst, att roten mycket sent kommer till utveck- 

 ling och vidare, att rot och stam ej ligga i rät linic med 

 bvar andra, utan att en förskjutning egt rum. — Det material 



') Groddpl. af B. dulcis finnes afbildad hos Martius. Vol I. tab. X, 

 lig. III. 



