BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 12. AFD. III. N:0 3. 19 



jag haft att tillgå har varit ytterst ringa, men de iakttagelser 

 jag kunnat göra öfverensstämma med Blumes. Jag bifogar i 

 alla fall de figurer jag gjort och omtalar hvad jag sett, då 

 Nipa ju är intressant både för sin afvikande byggnad och för 

 att så litet är bekant derom. 



En groddplanta (fig. 37) med fyra lågblad utvecklade 

 hade ett ganska löst och svampaktigt hjertblad — ty att den 

 lösa uppsvälda kroppen inne i fröet är hjertbladet, fastän 

 möjligtvis inte hela detta, derom är intet tvifvel. Stammen 

 och detta hjertblad voro i rät liiiie med hvar andra. Rätt 

 mycket fröhvlta återstod ännu. Den var benhård, och syntes 

 för blotta ögat fint strimmig i radiär riktning. Den utgöres 

 af mycket långsträckta, tjockväggiga celler med porkanaler 

 (fig. 43). Cellerna äro stälda så, att deras största längd är i 

 radiär riktning. 



Mellan det uppsvälda hjertbladet och det första lågbla- 

 det, der en liten inskärning syntes, fans något inskrunipet, 

 brunaktigt rundt omkring stammen, hvilket säkerligen är 

 den lilla korta slidan, som finnes på Blumes figur, och som 

 hör till hjertbladet. Att den på min figur tyckes sitta ej 

 motsatt det första lågbladet, utan på samma sida som detta, 

 kan bero på, att det på ryggsidan skrumpnat mer ihop och 

 fallit af. Något spår af rot kunde jag på denna groddplanta 

 ej upptäcka. 



Hos en annan deremot (fig. 38) såg jag tydligt strax ofvan 

 insnörningen ofvanför den uppsvälda spetsen en uppsvallning 

 (a) mycket tydligare än den kägellika uppsvallning, som 

 Blume beskrifver och afbildar samt tyder som rot. Succes- 

 siva tvärsnitt genom hjertbladet och vidare upp till stam- 

 knoppen visade dock ej spår af rotmössa. Någon rot är så- 

 ledes ej anlagd. Den lilla uppsvallningen utgöres af en 

 parenkymatisk väfnad, närmast motsvarande den hypokotyla 

 stamdelen och hufvudroten, d. v. s. den senare må sannolikt 

 bryta fram derigenom, så vida någon hufvudrot alls kommer 

 till utveckling. Det är ju möjligt, att birötter öfvertaga dess 

 roll, birötter från stammens nedre del. — Kärlstr äng förloppet. 

 I det uppsvälda lijertbladet finnes en ofantligt stor mängd 

 kärlsträngar, mer och mindre kraftiga och ordnade i fiere 

 kretsar, de kraftigare innerst (fig. 41). I den yttersta 

 spetsen löpa de till sammans och bilda ett nät (fig. 42). — 

 Öfverhuden i den uppsvälda spetsen har icke cellerna radiärt 



