BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BANU 12. AFD. III. X:0 3. 21 



beträffar, har mig veterligt ingen mer än v. Tieghem ^) derom 

 lemnat bidrag. Hvad han meddelat, har jag i hufvudsak äfven 

 funnit. Dessutom har jag undersökt kärlsträngförloppet hos 

 några gräs, som han icke nämner eller åtminstone affärdar 

 utan figurer. Bland öfriga arbeten jag haft att tillgå, nämner 

 jag särskildt Richards afhandling, »Des embryons Endorhizes 

 ou monocotylédonés'>-) med isynnerhet för sin tid vtterst goda 

 och vackra figurer. 



Jag skiljer på tvänne grupper bland gräsen, 1) sådana, 

 hos hvilka slidan icke genom nåcjon mellanled är skild från 

 scutellum, 2) sådana, hos hvilka slidan genom en mellanled 

 är skild från scutellum, med två typer, A och B. 



Grupp I. Slidan ej genom mellanled skild från scutellum. 



Triticum vulgäre L. Till hvad Sachs och v. Tieghem 

 meddelat om kärlsträngförlopp och epitel har jag intet nytt 

 att lägga. — Kärlsträngförloppet (fig. 44). Rotens centralcylin- 

 der afger samtidigt eu kraftig gren, som böjer utåt och uppåt 

 i scutellum. samt tvänne grenar, som göra en svagare krökning 

 utåt och gå till slidan, genom hvilken de löpa ungefär midt 

 emot hvar andra utan att förgrena sig. Den till scutellum gående 

 strängen når dess spets utan att heller förgrena sig. Den 

 nedre delen af scutellum, saknar kärlsträng. Nästan samti- 

 digt med dessa tre strängar afgå från centralcylindern trenne 

 andra svagare strängar till det första bladet med skifva. — 

 Ofverhnden på scutellums konvexa sida är utvecklad till ett 

 epitel. Cellerna utväxa under groningen, så att de bli 6 — 8 

 gånger så långa som breda och isolera sig från hvar andra, så 

 att de likna hår^). Det lilla fjällika bladet, som är motsatt 

 scutellum, »ligulan», utgöres af några få cellskikt och saknar 

 kärlsträngar. 



Coleorhizan är försedd med hår. 



HoRDEUM VULGÄRE L*). Flere birötter anläggas nästan 

 samtidigt med hufvudroten och bana sig väg genom coleor- 

 hizan. Scutellum är bred, nästan lika bred som den är lång 

 och slutar upptill med en liten spets. Den är med stor del 

 af sin inre yta förenad med stammen, är ganska tunn och 

 visar på tvärsnitt en tydlig inskärning på sidorna. — Kärhträng- 



') Du cotvlédon des Graminées. Ann. å. .sciences nat. T. 15. 1872. 

 2) Annales du Museum T. ]7— 18 1811. 



■'■) Se Haberlandt. Physiologische Pflanzenanatoraie, Fig. .55. 

 *) Jemf. Sachs och v. Tieghkm. 1. c. 



