22 MARIA LEWIN, HJERTBLADETS ANATOMI HOS MONOKOTYLEDONERNA. 



förloppet. Två kärlsträngar gå till scutellum och förgrena sig 

 mot spetsen (fig. 45). Den relativt större bredden hos 

 scutellum gör, att den har behof af mera iedningsväfnad än 

 scutellum hos t. ex. hvetet. Samtidiot med dessa två strän- 

 gar till scutellum afgifves två till slidan, hvilka i denna 

 ställa sig motsatta. Att de skulle vara något närmade hvar 

 andra åt den sida, der scutellum befinner sig, som v. TiEG- 

 HEM^) säger, har jag ej kunnat se. — Ofverhuden. Ett tydligt 

 epitel finnes äfven här, ehuru cellerna ej äro fullt så sträckta 

 som hos hvetet. De bli 4 — 5 gånger så långa som breda och 

 isolerade från hvarandra. Ligula saknas. 



Grupp II. Slidan genom en mellanled skild från scutellum. 



A. Oryza sativa L. Embryot i fröet ligger böj dt, så att 

 stamknoppens och rotens längdriktningar bilda rät vinkel 

 med hvar andra. Då deras växtriktningar komma att ligga i 

 rät linie med hvarandra, måste endera eller båda göra en böj- 

 ning, och det är roten, som gör denna. Scutellum kommer i 

 följd häraf att fä ett annat läge än hos Triticura och Hor- 

 deum.-) — Kärlsträiipföidoppet i^g. 46.) Tvärt^nitt genom mel- 

 lanleden visa två kärlsträngar, en starkare och en svagare. Strax 

 under slidan äro dessa så närmade hvar andra, att de tyckas 

 sammansmälta. Ett mycket tunt snitt (fig. 47) just på det ställe, 

 der slidan utgår, visar ett centralt kärlparti, från hvilket utgå 

 två strängar (a), motsatta hvar andra och som böja ut i slidan 

 (fig. 49), men samtidigt med dessa två en sträng (c), som böjer 

 nedåt och löper genom mellanleden. Denna sträng är den sva- 

 gare af de två, som genomlöpa denna, och följa vi den vidare, 

 finna vi, att den böjer ut i scutellum och gör der en skarp 

 krökning upp i dess öfre fria ände utan att förgrena sig. Den 

 kraftigare strängen åter af mellanledens båda fortsätter ut i 

 hufvudroten, men intränger först i scutellum och gör deri en 

 skarp böjning, innan den går ut i roten (fig. 46). 



Olikheten mellan kärlsträngförloppet här och hos hvetet 

 är i sjelfva verket ej synnerligen stor. Vi behöfva blott 

 tänka, att den sträng, som går till scutellum hos hvetet, icke 

 går horisontalt utan gör en böjning nedåt, och att sedan 

 partiet strax under det ställe, der den utgår, är utsatt för en 



M 1. c. sid. 252. 



') Jfr. RiCHAKD, 1. c; Sändéen. Bidrag till känuedom om gräsembryots 

 byggnad och utveckl. Lunds univ. årsskr, T. V.: Clarke. Embryos of 

 Endogens and their germination. Träns Linn. Soc. Vol. XXIL 



