4 HELLBOM, LAFVEGETATIONEX PÅ ÖARXE VID SVERIGES VESTKrST 



den, vill jag nu meddela hvad jag dcrom under min vistelse 

 derstädes inhemtat och härvid först behandla hvarje ö sär- 

 skildt för sig. De förhållanden, som dervid komma att fram- 

 ställas blifva hufvudsakligen följande: Naturbeskaffenheten, så 

 vidt den har något inflytande på lafvegetatiouen, förloppet af 

 resun i största korthet och uppgift på de ställen, som blifvit 

 undersökta jemte vegetationsbilder från några af dessa ställen. 

 Sedan dcrefter till jemförelse meddelats en förteckning på laf- 

 arter, som träfi^ats på Gränsö i Östergötland, lemnas slutligen 

 on sammanställning af alla på öarne vid vestkusten iakttagna 

 arter och former, hvarvid anmärkningar beträflande deras ut- 

 bredning eller andra afscvärda förhållanden skola på lämpliga 

 ställen vidfogas. Slutligen lemnas en jemförande sammanställ- 

 nino- af de särskilda öarnes artantal i förhållande till hela om- 

 rådets. 



1. Oroust. 



Den största ön i vestra skiirgården och näst Gotland och 

 Oland den största af Sveriges öar, innehållande i areal något 

 öfver o qv.-mil (enl. Holmberg). Den skiljes från fastlandet 

 genom Koljöfjorden i vester, i norr och öster genom Kalfö- 

 Hafstens-Svansunds- och Halsefjordar, i söder från ^Ijörn ge- 

 nom Skåpesund, som förenar Steg- och Askerödsfjordarne. 

 Största sjön på ön är Grindsbysjöu, '2 ^^il lång, men föga 

 bred, med vattendrag genom Asmunderödssjön till Slussen i 

 Torpa socken. Ett annat vattendrag upprinner i Stahla socken 

 i södra delen af ön och utfaller under namn af Henån på 

 dess norra sida. Den herskande bergarten är granit och gneis 

 eller öfvero-ånoar mellan båda. Kalms karakteristik af öns 

 östra del (Mvckleby och Tegueby), »skallota och skoglösa, dock 

 ei mycket höga berg, endast beväxta med små enbuskar, ljung 

 och ormbunkar och ned emellan dem då och då små myrar 

 och morasser, fulla af Ijungtufvor», eger nog delvis tillämp- 

 lio-het ännu, dock sträfvar nu ungskogen mångenstädes upp i 

 bero-sskrefvorna på gynsammare ställen och de gamla myrarne 

 och moraserna utgöra flerstädes skogsmark eller till och med 

 odlade fält. Kring Henån i Röra socken förekommer vacker 

 barr- och löfskog och i Morlanda socken nedanför den berg- 

 väsfo', som utsför socknens östlio-a ijräns, särdeles täck löfskog 

 af ask, ek, hassel m. m. 



