BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 12. AFD. III. K:0 6. 9 



men vid tilltagande kall vind försvinna äfven de. Jag har 

 under en resa i Finmarken sommaren 1880 upplefvat, att 

 det i augusti månad under 21 dagar herskade oafbruten 

 storm med antingen dagsregn eller regnbyar; en enda dag 

 var fri från nederbörd, men blåsten och den låga tempera- 

 turen fortforo (+ 9° C. kl. 2 e. m. i medeltal för dagarne 11 — 

 27 augusti enligt observationer å Magerö). Kan det icke 

 synas, som om en sådan sommar skulle föröda allt insektlif? 

 Under denna tid blommade dock talrika entomofila växter 

 (t. ex. Leontodon autumnaUs, Campanula rotundifolia, Bartsia 

 alpina, lihiiianthus minor, Gentiana involucrata, Parnassia palu- 

 stris, flere Alsinaceer, Lotus corniculata, Orchis maculata, 

 Coeloglossum viride och talrika andra). Under min vistelse 

 på Dovrefjell 1886 inträffade vid midsommartiden en 

 följd af regniga och blåsiga dagar, då lufttemperaturen ej 

 öfversteg 4- 7° C. Jag iakttog vid sådan väderlek ej andra 

 insekter än en eller annan fluga. En enstaka varm och 

 solig dag, helst föregången af någon tids uppehållsväder, 

 var dock tillräcklig att framlocka ett ej obetydligt antal in- 

 sekter: flugor, humlor, fjärilar, skalbaggar, men de många 

 regniga eller t. o. m. siiöiga dagarne under sommaren för- 

 jagade på nytt allt som oftast de muntra skarorna. Hufvud- 

 sakligen höUo insekterna till i björkskogsregionen, der gräs- 

 och blomsterrika, ofta väl skyddade lokaler erbjudas dem. 

 De fåtaliga insektbesök, som längre fram meddelas från 

 Dovre, äro derför till öfvervägande dol iakttagna i dess 

 lägre delar, mellan fi25 och 900 m. På de stora, jemna, 

 svagt sluttande högfjellsplatåerna (öfver 1,000 m), som äro 

 utsatta för alla väderlekens skiftningar, äro insekterna alltid 

 fåtaliga till individernas mängd. Under en lugn och het 

 dag ses här hufvudsakligen flugor; t. o. m. humlorna, de 

 rörligaste, starkaste och klokaste blomgästerna, visa sig här- 

 uppe blott i enstaka individ, och detsamma gäller för hög- 

 platåernas ringa antal dagfjärilsarter, af hvilka likväl den 

 allmännaste, en gräsfjäril, Erebia lappona, ej besöker blommor. 

 Det är dock att märka, att denna insekternas fåtalighet ofta 

 motsvaras af blommornas; åtminstone äro högslätterna glest 

 blomstersmyckade, ty den största ytvidden beklädes af laf- 

 var. Försigtigt framstickande ur det tjocka laftäcket eller 

 spridda bland snåren af Juniperus nana, enstaka eller i 

 mycket glesa bestånd, blomma här de små fiellväxterna,. 



