24 LINDMAN, SKANDIN. FJELL VÄXTERNAS BLOMNING O. BEFRUKTNING. 



Blommornas storlek. 



Att fjellväxternas blommor, på samma gång de blifva 

 mera lysande, också kunna i storlek öfverträffa de af samma 

 art på låglandet frambragta, anmärker redan L.estadius ^). 

 Från Torne Lappmark anför han Erigeron acris ■:} glabrutus, 

 Solidago Virgaurea [i lapponica, Myosotis alpestris = (silvatica), 

 Verojiica serpyllifolia , Potentilla alpestris. — Men liksom färgen 

 högst betydligt varierar, så finna vi snart, att äfven blom- 

 mornas storlek i hög grad vexlar. De uteslutande till fjellen 

 hörande växtformerna äro med få undantag småblommiga, 

 hvilket är en naturlig följd af ståndort och klimat, äfven om 

 blomman i förhållande till örtståndet är af betydlig storlek. 

 De växter åter, som äfven lefva på låglandet längre söderut, 

 blifva i flere fall mera småblommiga då de stiga upp på 

 högfjellen; andra arter kunna deremot blifva särdeles stor- 

 blommiga. I de flesta fall kommer härtill, att hos samma 

 art fins stor vexling i dimensioner. Någon allmän regel är 

 derför i detta afseende ej gällande, ty klimatets hårdhet och 

 jordmånens vexlande beskaffenhet åstadkomma dessa rubb- 

 ningar i blommornas vanliga storlek, under det i normala 

 fall blommans blad lika väl som de vegetativa bladen ^) 

 kunna förstoras genom den under sommarens långvariga ljus 

 gynnade bildningen af byggnadsämnen. 



Följande exempel torde vara tillräckliga för att visa dels 

 den påfallande vexlingen i dimensioner hos blomman af 

 samma art, dels den betydliga storlek, flere arters blommor 

 uppnå i jeraförelse med låglandets former. 



Aconitnm Lycoctonum — hjehnens höjd vexlar från 17 till 

 27 mm. 



Valtha pahistris — blommans vidd nedgår stundom på torra 

 lokaler till blott 20 mm (vid 900 m). 



Campanida rotundifoUa — kronans längd hos var. arctica stiger 

 ända till 30 mm. 



Chrysosplenium alternifolium — blr (900 m) ända till 7 mm i 

 Btörsta diam. (enligt anteckning om ex. från Stockholm 1883 blott 

 4 — 5 mm). 



1) Anf. arb., sid. 209, 211 o. s. v. 



*) Dessa senares ovanliga storlek i mellersta Skandinavien anmärkes 

 redan af Grisebach, tJber den Vegetationscharakter von Hardanger 

 (WiEGMANNS Archiv fiir Naturgesch., Jahrg. X, 1844, sid. 24). Se dock 

 isynnerhet Schubeler, Vaextlivet i Norge, 1879. 



